ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2026 м. Дніпро Справа № 912/2710/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого судді: Андрейчука Л.В. (доповідач),
суддів: Висоцького А.М., Левшиної Г.В.,
секретар судового засідання: Мошинець Ю.О.,

Представники сторін:
прокурор: Біленко О.А.;
від позивача: не з`явився;
від відповідача-1 (апелянта): Серебряник О.О.;
від відповідача-2: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРОМГАЗ СІТІ” на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 (Кузьміна Б.М.) 
у справі № 912/2710/25
за позовом керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області, Кіровоградська область, смт. Голованівськ в інтересах держави в особі Новоархангельської селищної ради, Кіровоградська область, Голованівський район, с. Новоархангельськ
до відповідачів:
1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Промгаз Сіті", м. Київ
2. Комунального некомерційного підприємства "Новоархангельська багатопрофільна лікарня" Новоархангельської селищної ради, Кіровоградська область, Голованівський район, с. Торговиця
про визнання недійсними додаткових угод, стягнення 36 744, 63 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2025 року керівник Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Новоархангельської селищної ради звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» та Комунального некомерційного підприємства «Новоархангельська багатопрофільна лікарня» Новоархангельської селищної ради про визнання недійсними додаткових угод № 3 від 09.09.2022, № 4 від 28.09.2022 та № 6 від 30.09.2022 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 6 від 31.01.2022, укладених між КНП «Новоархангельська багатопрофільна лікарня» Новоархангельської селищної ради та ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ», а також про стягнення з ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» на користь місцевого бюджету Новоархангельської селищної ради безпідставно надмірно сплачених бюджетних коштів у розмірі 36 744, 63 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами вивчення стану додержання вимог законодавства у сфері публічних закупівель Кіровоградською обласною прокуратурою встановлено факт укладення сторонами додаткових угод до договору про закупівлю електричної енергії з порушенням вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Прокурор зазначав, що внаслідок укладення додаткових угод № 3 від 09.09.2022, № 4 від 28.09.2022 та № 6 від 30.09.2022 ціна за одиницю товару збільшилась з 2, 98584919103425 грн за 1 кВт/год з ПДВ до 5, 834112 грн за 1 кВт/год з ПДВ, що, на думку позивача, свідчить про перевищення встановленої законом допустимої межі зміни ціни за одиницю товару у 10 відсотків від первісної ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю.
В обґрунтування заявлених вимог прокурор посилався на положення пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», статей 203, 215, 216, 632 Цивільного кодексу України та зазначав, що спірні додаткові угоди укладені всупереч вимогам законодавства про публічні закупівлі, оскільки відповідачами не підтверджено належними та допустимими доказами наявність об`єктивного коливання ціни електричної енергії на ринку, яке б виправдовувало таке підвищення ціни, а укладення додаткових угод фактично призвело до істотної зміни результатів проведеної процедури закупівлі.
Крім того, прокурор зазначав, що укладення оспорюваних додаткових угод спричинило безпідставне та надмірне витрачання бюджетних коштів, у зв`язку з чим просив суд застосувати наслідки недійсності правочинів та стягнути з ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» на користь місцевого бюджету Новоархангельської селищної ради безпідставно сплачені грошові кошти у розмірі 36 744, 63 грн.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 у справі № 912/2710/25 позов керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Новоархангельської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» та Комунального некомерційного підприємства «Новоархангельська багатопрофільна лікарня» Новоархангельської селищної ради про визнання недійсними додаткових угод та стягнення безпідставно сплачених коштів задоволено повністю.
Господарський суд Кіровоградської області визнав недійсними додаткові угоди № 3 від 09.09.2022, № 4 від 28.09.2022 та № 6 від 30.09.2022 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 6 від 31.01.2022, укладені між КНП «Новоархангельська багатопрофільна лікарня» Новоархангельської селищної ради та ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ», а також стягнув з ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» на користь місцевого бюджету Новоархангельської селищної ради безпідставно сплачені кошти у розмірі 36 744, 63 грн та судовий збір.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд виходив з того, що укладення спірних додаткових угод відбулося з порушенням вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки внаслідок їх укладення відбулося збільшення ціни за одиницю товару понад межі, встановлені законодавством про публічні закупівлі.
Суд зазначив, що положення пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачають можливість зміни ціни за одиницю товару лише у разі документально підтвердженого коливання ціни такого товару на ринку та за умови дотримання принципу пропорційності відповідного підвищення.
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що надані відповідачем документи, зокрема довідки торгово-промислової палати та відомості з офіційних джерел щодо вартості електричної енергії на ринку, не підтверджують належним чином ані об`єктивної необхідності внесення відповідних змін до договору, ані пропорційності збільшення ціни за одиницю товару умовам первісного договору про закупівлю.
Суд також врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, відповідно до якої обмеження щодо зміни ціни за одиницю товару, встановлене пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», застосовується як максимальний ліміт зміни ціни, визначеної сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості укладених додаткових угод.
Крім того, суд зазначив, що укладення спірних додаткових угод призвело до безпідставного витрачання бюджетних коштів та фактичної зміни істотних умов договору про закупівлю всупереч принципам публічних закупівель, визначеним законодавством.
За результатами розгляду справи Господарський суд Кіровоградської області дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання спірних додаткових угод недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів шляхом стягнення з ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» на користь місцевого бюджету Новоархангельської селищної ради безпідставно сплачених коштів у сумі 36 744, 63 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 у справі № 912/2710/25, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати зазначене рішення у повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апелянт вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.
В апеляційній скарзі відповідач-1 зазначає, що спірні додаткові угоди укладені відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору про закупівлю, а зміна ціни за одиницю електричної енергії була зумовлена коливанням ціни такого товару на ринку та належним чином документально підтверджена.
Крім того, скаржник посилається на неправильне застосування судом положень пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та правових висновків Великої Палати Верховного Суду щодо порядку зміни істотних умов договору про закупівлю електричної енергії.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» зазначає, що рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 у справі № 912/2710/25 є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.
Апелянт вважає, що суд безпідставно задовольнив позов прокурора, оскільки спірні додаткові угоди № 3 від 09.09.2022, № 4 від 28.09.2022 та № 6 від 30.09.2022 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 6 від 31.01.2022 були укладені сторонами відповідно до умов договору та положень пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Скаржник зазначає, що суд не врахував правову природу правовідносин, які виникли між КНП «Новоархангельська багатопрофільна лікарня» Новоархангельської селищної ради як споживачем та ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» як постачальником за результатами проведення процедури відкритих торгів і укладення договору про постачання електричної енергії.
На думку Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРОМГАЗ СІТІ”, порядок зміни істотних умов договору був прямо передбачений його умовами, а тому сторони мали право вносити зміни до договору в частині ціни за одиницю товару у разі коливання ціни електричної енергії на ринку. При цьому відповідач 1 наголошує, що кожне окреме підвищення ціни здійснювалося у межах 10 відсотків, пропорційно збільшенню ціни електричної енергії на ринку, та не призвело до збільшення загальної суми договору про закупівлю.
Апелянт стверджує, що суд помилково виходив з того, що пункт 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлює загальне обмеження у 10 відсотків від первісної ціни товару на весь строк дії договору. На переконання скаржника, вказана норма у редакції, чинній на момент укладення та виконання договору, дозволяла неодноразове збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків кожного разу за умови документального підтвердження коливання ціни на ринку та незбільшення загальної суми договору.
Скаржник звертає увагу, що електрична енергія належить до товарів, щодо яких законодавець передбачив спеціальний режим зміни ціни, оскільки її вартість є динамічною, залежить від ринкових факторів та може істотно змінюватися протягом короткого періоду часу. У зв`язку з цим, на думку апелянта, застосування до таких правовідносин підходу, за яким загальне збільшення ціни протягом усього строку дії договору не може перевищувати 10 відсотків від початкової ціни, не відповідає економічній природі ринку електричної енергії.
ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» зазначає, що на підтвердження наявності коливання ціни електричної енергії на ринку були надані довідки Харківської торгово-промислової палати, а також використано дані, розміщені на офіційному вебсайті АТ «Оператор ринку». На думку апелянта, ці документи підтверджують реальне зростання ринкової ціни електричної енергії та обґрунтованість внесення змін до договору.
Скаржник вважає, що суд не надав належної оцінки зазначеним доказам, формально відхиливши їх без достатнього мотивування. На переконання відповідача-1, довідки торгово-промислової палати та дані АТ «Оператор ринку» є належними джерелами інформації про коливання ціни електричної енергії на ринку, а тому мали бути враховані судом при вирішенні питання про правомірність укладення спірних додаткових угод.
Апелянт також посилається на те, що суд неправильно застосував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, а також безпідставно застосував висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24, до спірних правовідносин.
На думку Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРОМГАЗ СІТІ”, обставини справ, у яких Велика Палата Верховного Суду формувала відповідні висновки, не є тотожними обставинам цієї справи, а тому їх механічне застосування без урахування конкретних умов договору, часу його укладення, змісту додаткових угод, документального підтвердження коливання ціни та правової позиції уповноваженого органу у сфері закупівель є помилковим.
ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» наголошує, що на час укладення спірних додаткових угод існувала стала адміністративна та договірна практика, відповідно до якої пункт 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» тлумачився як такий, що допускає неодноразову зміну ціни за одиницю товару до 10 відсотків за кожною окремою додатковою угодою, за умови незбільшення загальної суми договору.
У цьому контексті апелянт посилається на листи Міністерства економіки України як уповноваженого органу у сфері публічних закупівель, зокрема від 17.10.2016 № 3302-06/34307-06, від 24.11.2020 № 3304-04/69987-06 та від 21.10.2024 № 3323-02/75277-07, у яких, на думку скаржника, підтверджено можливість неодноразового внесення змін до договору про закупівлю бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії в частині збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків за один раз.
Скаржник вважає, що суд не врахував принцип правової визначеності, оскільки сторони договору діяли відповідно до того розуміння закону, яке існувало на момент укладення та виконання договору, а подальша зміна судового підходу до тлумачення пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» не може покладатися в основу негативних майнових наслідків для постачальника.
Апелянт зазначає, що принцип правової визначеності як складова верховенства права передбачає передбачуваність правових наслідків поведінки учасників правовідносин. На думку відповідача-1, судове тлумачення норми права не повинно призводити до непередбачуваних наслідків для особи, яка діяла відповідно до офіційних роз`яснень уповноваженого органу та наявної на той час практики застосування законодавства.
Крім того, ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» посилається на Висновок науково-правової експертизи Інституту держави і права імені В.М. Корецького НАН України від 24.07.2025 № 126/78-е, у якому, за твердженням скаржника, надано доктринальне тлумачення положень Закону України «Про публічні закупівлі» та підтверджено можливість зміни ціни за одиницю товару у порядку, застосованому сторонами договору.
Апелянт вважає, що суд не надав належної оцінки зазначеному висновку, хоча він був поданий на підтвердження правової позиції відповідача щодо змісту пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», допустимості неодноразової зміни ціни та відсутності підстав для висновку про недійсність спірних додаткових угод.
Окремо скаржник не погоджується з висновком суду щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Новоархангельської селищної ради. На думку ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ», прокурором не доведено належним чином наявність виключних підстав для звернення до суду в інтересах держави.
Апелянт зазначає, що прокурор фактично підмінив собою орган місцевого самоврядування та орган державного фінансового контролю, не довівши, що Новоархангельська селищна рада не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів. Скаржник вважає, що сама лише незгода прокурора з поведінкою органу місцевого самоврядування або його пасивність не є достатньою підставою для представництва інтересів держави в суді.
У цьому контексті відповідач 1 посилається на Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 03.12.2025 № 6-р(ІІ)/2025 у справі № 3-28/2024(59/24) щодо представництва прокурором інтересів держави в суді та зазначає, що суд першої інстанції не врахував конституційні стандарти щодо меж такого представництва.
ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» також вказує на відсутність ревізії закупівлі або іншого належного заходу державного фінансового контролю, проведеного органом, уповноваженим Законом України «Про публічні закупівлі», зокрема Державною аудиторською службою України.
На думку скаржника, моніторинг прокурором вебпорталу «Prozorro» та самостійне вивчення інформації про закупівлю не можуть замінювати передбачену законом процедуру державного фінансового контролю. Апелянт вважає, що за відсутності відповідного акта органу державного фінансового контролю висновки про порушення законодавства у сфері публічних закупівель є юридично необґрунтованими.
Товариство з обмеженою відповідальністю “ПРОМГАЗ СІТІ” наголошує, що саме Держаудитслужба та її територіальні органи наділені законом повноваженнями здійснювати моніторинг закупівель, проводити перевірки, встановлювати порушення та реагувати на них у визначеному законом порядку. Натомість прокурор, на думку апелянта, використав судовий процес як альтернативу передбаченій законом контрольній процедурі.
Окремо апелянт зазначає, що суд неправильно застосував статті 216 та 1212 Цивільного кодексу України як підставу для стягнення з ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» грошових коштів у розмірі 36 744, 63 грн.
На переконання скаржника, стаття 1212 Цивільного кодексу України не є нормою відповідальності та не може виконувати санкційну функцію у спорах щодо порушення законодавства про публічні закупівлі. Апелянт вважає, що використання цієї норми як інструменту повернення коштів фактично створює для постачальника новий вид майнової відповідальності, який прямо не передбачений Законом України «Про публічні закупівлі».
ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» зазначає, що порушення пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», у разі його встановлення, має публічно-правовий характер і тягне спеціально визначені законом наслідки, зокрема адміністративну відповідальність, передбачену статтею 164-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з урахуванням спеціального суб`єктного складу, строків та процедури притягнення до відповідальності.
Апелянт наголошує, що законодавець не передбачив ані автоматичної реституції, ані повернення коштів постачальником у разі порушення пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», ані цивільно-правової компенсації як самостійного наслідку такого порушення.
Також скаржник посилається на статтю 44 Закону України «Про публічні закупівлі» та зазначає, що відповідальність за порушення вимог цього Закону покладається на уповноважених осіб, службових посадових осіб замовників, членів органу оскарження, службових осіб Уповноваженого органу, органів державного фінансового контролю та інших визначених законом суб`єктів, а не на постачальника товару.
У зв`язку з цим апелянт вважає безпідставним покладення саме на ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» негативних майнових наслідків у вигляді повернення коштів, отриманих на виконання договору, оскільки постачальник діяв у межах договірних правовідносин, поставив електричну енергію, а споживач її прийняв та оплатив.
Скаржник також вказує, що суд не врахував факт реального виконання договору сторонами. На думку апелянта, електрична енергія була фактично поставлена споживачу, прийнята ним без заперечень та оплачена, а тому стягнення з постачальника частини отриманих коштів без урахування факту належного виконання зобов`язання порушує баланс інтересів сторін.
Апелянт вважає, що суд фактично поставив під сумнів правові наслідки виконаного договору та допустив непропорційне втручання у майнову сферу постачальника, хоча останній не є суб`єктом владних повноважень і не здійснює контроль у сфері публічних закупівель.
ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» також стверджує, що суд не надав належної оцінки доводам відповідача щодо добросовісності його поведінки. На думку скаржника, товариство діяло відкрито, на підставі укладеного договору, за погодженням із замовником, на підставі документів, які підтверджували коливання ринкової ціни електричної енергії, та не мало на меті порушення інтересів держави або територіальної громади.
Скаржник зазначає, що висновок суду про недійсність додаткових угод ґрунтується на переоцінці правової допустимості зміни ціни, однак не враховує реального економічного контексту, у якому відбувалося виконання договору, зокрема нестабільність ринку електричної енергії, зміну ринкових індикаторів та необхідність забезпечення безперервного постачання електричної енергії медичному закладу.
Апелянт також вказує, що суд не дослідив належним чином питання причинно-наслідкового зв`язку між укладенням спірних додаткових угод та нібито заподіянням шкоди інтересам держави. На думку скаржника, сама лише зміна ціни за одиницю товару не свідчить про завдання збитків або безпідставне збагачення постачальника, якщо товар був фактично поставлений, а загальна сума договору не збільшилася.
ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» наголошує, що суд необґрунтовано погодився з розрахунком прокурора щодо суми 36 744, 63 грн, не перевіривши належним чином правові та фактичні підстави такого розрахунку, зокрема правильність визначення базової ціни, обсягу поставленої електричної енергії та різниці між фактично сплаченою сумою і сумою, яку прокурор вважає належною до сплати.
Крім того, апелянт вважає, що суд порушив вимоги статей 73, 74, 76, 77, 78, 80, 86 Господарського процесуального кодексу України щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів, оскільки не надав повної оцінки доказам відповідача та фактично надав перевагу доводам прокурора без належного мотивування причин відхилення заперечень ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ».
Скаржник також посилається на порушення судом вимог статей 236 та 238 Господарського процесуального кодексу України щодо законності, обґрунтованості та змісту судового рішення. На думку апелянта, рішення не містить належного мотивування відхилення ключових доводів відповідача, не враховує всі істотні обставини справи та ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.
З огляду на викладене, ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 у справі № 912/2710/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Новоархангельської селищної ради до ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» та КНП «Новоархангельська багатопрофільна лікарня» Новоархангельської селищної ради про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 36 744, 63 грн відмовити повністю, а судові витрати покласти на прокурора.

Узагальнення доводів та заперечень інших учасників справи.

До Центрального апеляційного господарського суду від керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому прокурор просить рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 у справі № 912/2710/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» без задоволення.
У поданому відзиві прокурор зазначає, що суд повно та всебічно дослідив обставини справи, надав належну оцінку поданим сторонами доказам та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання недійсними спірних додаткових угод та стягнення безпідставно сплачених бюджетних коштів.
Прокурор наголошує, що укладення додаткових угод № 3 від 09.09.2022, № 4 від 28.09.2022 та № 6 від 30.09.2022 призвело до істотного збільшення ціни за одиницю електричної енергії порівняно з первісною ціною, визначеною сторонами при укладенні договору про закупівлю, що суперечить вимогам пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
На думку прокурора, доводи апелянта про можливість неодноразового збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків кожного разу не відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, відповідно до якої встановлене законом обмеження щодо зміни ціни за одиницю товару застосовується як максимальний ліміт зміни ціни, визначеної при укладенні договору про закупівлю, незалежно від кількості укладених додаткових угод.
Прокурор зазначає, що відповідач 1 фактично намагається обґрунтувати правомірність так званого «каскадного» підвищення ціни, яке призвело до збільшення вартості електричної енергії з 2,98584919103425 грн за 1 кВт/год з ПДВ до 5,834112 грн за 1 кВт/год з ПДВ, що, на переконання прокурора, прямо свідчить про порушення вимог законодавства про публічні закупівлі.
Крім того, прокурор вважає безпідставними посилання апелянта на довідки Харківської торгово-промислової палати та інформацію АТ «Оператор ринку», оскільки зазначені документи, на думку прокурора, не підтверджують належним чином ані фактичного коливання ціни електричної енергії у відповідні періоди, ані економічної необхідності укладення саме таких додаткових угод, ані пропорційності зміни ціни умовам первісного договору.
Прокурор наголошує, що сам факт зміни ринкової вартості електричної енергії не є безумовною підставою для внесення змін до договору про закупівлю, оскільки законодавством встановлено спеціальні обмеження та вимоги щодо порядку зміни істотних умов договору, спрямовані на забезпечення принципів прозорості, добросовісної конкуренції та ефективного використання бюджетних коштів.
На переконання прокурора, укладення спірних додаткових угод фактично призвело до зміни результатів проведеної процедури закупівлі після її завершення та нівелювало результати конкурентних торгів, оскільки дозволило постачальнику суттєво збільшити ціну товару вже після укладення договору.
Прокурор також заперечує проти доводів апелянта щодо неправильного застосування судом правової позиції Великої Палати Верховного Суду та зазначає, що саме наведена правова позиція підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки стосується аналогічного предмета спору — правомірності зміни ціни за одиницю товару за договорами закупівлі електричної енергії.
Крім того, прокурор вважає безпідставними посилання відповідача-1 на листи Міністерства економіки України та висновок науково-правової експертизи Інституту держави і права імені В.М. Корецького НАН України, оскільки такі документи не є нормативно-правовими актами та не можуть змінювати або підміняти собою положення Закону України «Про публічні закупівлі» та правові висновки Верховного Суду.
Прокурор наголошує, що листи міністерств мають виключно інформаційний та роз`яснювальний характер і не є джерелом права, а науково-правовий висновок є лише формою доктринального тлумачення законодавства та не має обов`язкової сили для суду.
Щодо доводів апелянта про відсутність у прокурора підстав для представництва інтересів держави прокурор зазначає, що звернення з даним позовом здійснено відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та статті 53 Господарського процесуального кодексу України.
Прокурор вказує, що Новоархангельська селищна рада як орган місцевого самоврядування, уповноважений представляти інтереси територіальної громади, самостійно не вжила заходів щодо захисту інтересів держави та територіальної громади у спірних правовідносинах, незважаючи на наявність порушень законодавства про публічні закупівлі та безпідставне витрачання бюджетних коштів.
На переконання прокурора, саме бездіяльність компетентного органу щодо належного захисту інтересів держави стала підставою для реалізації прокурором представницьких повноважень у суді.
Прокурор також заперечує проти доводів апелянта щодо необхідності проведення державного фінансового контролю або моніторингу закупівлі Держаудитслужбою як обов`язкової передумови для звернення до суду.
На думку прокурора, чинне законодавство не ставить можливість звернення прокурора до суду у залежність від проведення ревізії, перевірки або моніторингу закупівлі органами державного фінансового контролю, а прокурор має право самостійно виявляти порушення інтересів держави та реагувати на них у передбачений законом спосіб.
Крім того, прокурор вважає безпідставними доводи апелянта щодо неможливості застосування наслідків недійсності правочинів та стягнення з відповідача-1 безпідставно сплачених коштів.
Прокурор зазначає, що у зв`язку з визнанням спірних додаткових угод недійсними правові підстави для отримання ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» частини спірних коштів відпали, а тому такі кошти є безпідставно набутими та підлягають поверненню на підставі статей 216 та 1212 Цивільного кодексу України.
На думку прокурора, посилання апелянта на статтю 44 Закону України «Про публічні закупівлі» не спростовують наявності підстав для застосування цивільно-правових наслідків недійсності правочину, оскільки питання адміністративної відповідальності службових осіб та питання повернення безпідставно отриманих коштів є різними за своєю правовою природою.
Прокурор наголошує, що фактичне постачання електричної енергії саме по собі не легалізує порушення законодавства про публічні закупівлі та не виключає можливості застосування наслідків недійсності правочинів, укладених з порушенням імперативних вимог закону.
Крім того, прокурор вважає безпідставними доводи апелянта щодо добросовісності поведінки відповідача-1 та зазначає, що професійний учасник ринку електричної енергії повинен був усвідомлювати особливості регулювання публічних закупівель та обмеження щодо зміни істотних умов договору про закупівлю.
На переконання прокурора, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди відповідача-1 з висновками суду та спрямовані на переоцінку встановлених судом обставин справи, однак не спростовують правильності висновків суду та не містять правових підстав для скасування оскаржуваного рішення.
Інші учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Відповідно до частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2026 для розгляду справи № 912/2710/25 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Андрейчука Л.В. (доповідач), суддів Висоцького А.М., Левшиної Г.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.05.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 у справі № 912/2710/25 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
11.05.2026 на адресу Центрального апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги з доданими документами на виконання вимог ухвали суду від 06.05.2026.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 у справі № 912/2710/25, витребувано матеріали справи № 912/2710/25 з Господарського суду Кіровоградської області та призначено розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні на 03.06.2026.
18.05.2026 до Центрального апеляційного господарського суду від керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому прокурор просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 у справі № 912/2710/25 без змін.
22.05.2026 матеріали справи № 912/2710/25 надійшли на адресу Центрального апеляційного господарського суду.
25.05.2026 до Центрального апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 912/2710/25 до закінчення розгляду Конституційним Судом України справи № 3-78/2026 (178/26) за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
У судовому засіданні Центрального апеляційного господарського суду, призначеному на 03.06.2026, здійснено розгляд апеляційної скарги по суті, а також розглянуто заявлене Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» клопотання про зупинення провадження у справі.
За результатами апеляційного перегляду у судовому засіданні 03.06.2026 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у справі.

Встановлені судом обставини справи.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є вимоги керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області, заявлені в інтересах держави в особі Новоархангельської селищної ради, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» та Комунального некомерційного підприємства «Новоархангельська багатопрофільна лікарня» Новоархангельської селищної ради про визнання недійсними додаткових угод № 3 від 09.09.2022, № 4 від 28.09.2022 та № 6 від 30.09.2022 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 6 від 31.01.2022, а також про стягнення з ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» на користь місцевого бюджету Новоархангельської селищної ради безпідставно надмірно сплачених бюджетних коштів у сумі 36 744, 63 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2022 за результатами проведення публічної закупівлі між Комунальним некомерційним підприємством «Новоархангельська багатопрофільна лікарня» Новоархангельської селищної ради як споживачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» як постачальником укладено Договір № 6 про постачання електричної енергії споживачу з додатками.
Відповідно до пункту 2.1 Договору постачальник зобов`язався постачати споживачу електричну енергію за кодом ДК 021:2015 — 09310000-5 «Електрична енергія» для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач — оплачувати постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснювати інші платежі відповідно до умов Договору.
Пунктом 2.3 Договору сторони погодили, що загальний обсяг постачання електричної енергії становить 571 285 кВт/год.
Згідно з пунктом 5.2 Договору загальна сума договору становила 2 830 711 грн, у тому числі ПДВ 20% — 471 785, 17 грн.
Розрахунковим періодом за Договором визначено календарний місяць.
Відповідно до пункту 13.1 Договору він набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2022, а в частині грошових розрахунків — до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Пунктом 13.2 Договору передбачено, що зміни до умов Договору можуть бути внесені лише за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до Договору, якщо інше прямо не передбачено самим Договором або чинним законодавством.
Підпунктом 2 пункту 13.7 Договору сторони визначили, що істотні умови Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у Договорі.
Цим же пунктом Договору передбачено, що у разі коливання ціни електричної енергії на ринку постачальник письмово звертається до споживача щодо зміни ціни за одиницю товару, а наявність факту такого коливання підтверджується довідками або завіреними копіями довідок відповідних органів, установ чи організацій, уповноважених надавати інформацію щодо коливання ціни електричної енергії на ринку.
Також умовами Договору визначено, що коливання ціни електричної енергії встановлюється шляхом порівняння середньозважених цін на ринку «на добу наперед» двох останніх послідовних періодів, що передують розрахунковому, а ціна за одиницю товару змінюється пропорційно до зміни середньозваженої ціни РДН відповідних періодів.
Згідно з Комерційною пропозицією до Договору ціна електричної енергії для споживача становила 4,12915765919521 грн/кВт·год без ПДВ та 4,95498919103425 грн/кВт·год з ПДВ, загальний обсяг поставки електричної енергії — 571 285 кВт·год, а загальна сума договору — 2 830 711 грн.
10.03.2022 між споживачем та постачальником укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, якою пункт 5.2.1 Договору викладено у новій редакції та визначено, що бюджетні зобов`язання за Договором виникають у межах відповідних бюджетних асигнувань замовника, які на дату укладення цієї додаткової угоди складали 1 364 700 грн, а подальше виникнення бюджетних зобов`язань здійснюватиметься у міру збільшення бюджетних асигнувань шляхом укладення додаткових угод.
09.09.2022 між сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до Договору, якою змінено реквізити постачальника.
Як встановлено судом, листом № 0109/09С від 01.09.2022 ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» повідомило КНП «Новоархангельська багатопрофільна лікарня» Новоархангельської селищної ради про значне коливання цін на ринку електричної енергії та необхідність зміни ціни електроенергії за Договором до економічно обґрунтованого рівня. До вказаного листа постачальник додав копію довідки Харківської торгово-промислової палати № 582/22 від 01.09.2022.
09.09.2022 між споживачем та постачальником укладено Додаткову угоду № 3 до Договору, відповідно до якої сторони погодили збільшення ціни за одиницю товару та одночасне зменшення загального обсягу постачання електричної енергії.
За змістом Додаткової угоди № 3 пункт 2.3 Договору викладено у новій редакції, відповідно до якої загальний обсяг постачання електричної енергії становить 559 874,0137 кВт·год.
Крім того, пункт 1 Комерційної пропозиції до Договору викладено у новій редакції, за якою ціна електричної енергії для споживача становить 4,24933 грн/кВт·год без ПДВ та 5,099196 грн/кВт·год з ПДВ.
Сторони погодили, що Додаткова угода № 3 набирає чинності з дати її підписання та поширює свою дію на відносини, що виникли з 01.08.2022, на підставі частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України.
У подальшому листом № 1309/09С від 13.09.2022 постачальник повідомив споживача про подальше коливання цін на ринку електричної енергії та необхідність зміни ціни електроенергії за Договором. До листа додано копію довідки Харківської торгово-промислової палати № 624/22 від 13.09.2022.
28.09.2022 між споживачем та постачальником укладено Додаткову угоду № 4 до Договору, якою сторони знову погодили збільшення ціни за одиницю товару та зменшення загального обсягу постачання електричної енергії.
За умовами Додаткової угоди № 4 загальний обсяг постачання електричної енергії зменшено до 529 315,8924 кВт·год, а ціну електричної енергії визначено у розмірі 4,60425 грн/кВт·год без ПДВ та 5,5251 грн/кВт·год з ПДВ.
Сторони погодили, що Додаткова угода № 4 набирає чинності з дати її підписання та поширює свою дію на відносини, що виникли з 01.09.2022, на підставі частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України.
Листом № 2809/09С від 28.09.2022 постачальник знову повідомив споживача про значне коливання цін на ринку електричної енергії та необхідність зміни ціни електроенергії за Договором до економічно обґрунтованого рівня. До цього листа додано копію довідки Харківської торгово-промислової палати № 684-1/22 від 26.09.2022.
30.09.2022 між сторонами укладено Додаткову угоду № 5 до Договору, якою внесено зміни до Договору в частині реквізитів постачальника.
Того ж дня, 30.09.2022, між споживачем та постачальником укладено Додаткову угоду № 6 до Договору, якою сторони втретє погодили збільшення ціни за одиницю товару та зменшення загального обсягу постачання електричної енергії.
Відповідно до Додаткової угоди № 6 загальний обсяг постачання електричної енергії зменшено до 510 878,6597 кВт·год, а ціну електричної енергії визначено у розмірі 4,86176 грн/кВт·год без ПДВ та 5,834112 грн/кВт·год з ПДВ.
Сторони погодили, що Додаткова угода № 6 набирає чинності з дати її підписання та поширює свою дію на відносини, що виникли з 11.09.2022, на підставі частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України.
Таким чином, унаслідок укладення додаткових угод № 3, № 4 та № 6 ціна за одиницю електричної енергії за Договором була послідовно збільшена з 4,95498919103425 грн/кВт·год з ПДВ до 5,834112 грн/кВт·год з ПДВ, із одночасним зменшенням погодженого сторонами обсягу постачання електричної енергії.
20.10.2022 ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» направило споживачу пропозицію щодо розірвання Договору та припинення правовідносин з 11.11.2022 у частині постачання електричної енергії, а в частині розрахунків — до їх повного виконання.
09.12.2022 між сторонами укладено Додаткову угоду № 7 до Договору, якою, з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника, зменшено обсяг закупівлі на 1 702 586,31 грн, загальний обсяг постачання електричної енергії визначено у розмірі 220 057 кВт·год, а загальну суму Договору — у розмірі 1 127 124,69 грн.
12.12.2022 між споживачем та постачальником укладено Додаткову угоду № 8 до Договору, відповідно до якої сторони погодили з ініціативи постачальника припинити дію Договору про постачання електричної енергії споживачу з 11.11.2022, а в частині розрахунків — до їх повного виконання. Сторони також визначили, що постачання електричної енергії за Договором припиняється о 23:59 10.11.2022.
Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Договору ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» поставило КНП «Новоархангельська багатопрофільна лікарня» Новоархангельської селищної ради 220,057 МВт·год електричної енергії.
Факт постачання електричної енергії підтверджується актами приймання-передачі електричної енергії за лютий — листопад 2022 року, зокрема актами: № ПГС00000116 від 10.03.2022 за лютий 2022 року на суму 245 886,38 грн; № ПГС00000331 від 15.04.2022 за березень 2022 року на суму 211 865,42 грн; № ПГС00000332 від 15.04.2022 за березень 2022 року на суму 31 072,74 грн; № ПГС00000359 від 16.05.2022 за квітень 2022 року на суму 100 000,00 грн; № ПГС00000360 від 16.05.2022 за квітень 2022 року на суму 56 810,26 грн; № ПГС00000587 від 17.06.2022 за травень 2022 року на суму 26 216,84 грн; № ПГС00000588 від 17.06.2022 за травень 2022 року на суму 62 437,82 грн; № ПГС00000704 від 11.07.2022 за червень 2022 року на суму 34 566,00 грн; № ПГС00000705 від 11.07.2022 за червень 2022 року на суму 15 771,73 грн; № ПГС00000830 від 11.08.2022 за липень 2022 року на суму 32 078,60 грн; № ПГС00000831 від 17.08.2022 за липень 2022 року на суму 14 676,68 грн; № ПГС00000923 від 14.09.2022 за серпень 2022 року на суму 37 290,42 грн; № ПГС00000924 від 14.09.2022 за серпень 2022 року на суму 16 689,67 грн; № ПГС00001066 від 19.10.2022 за вересень 2022 року на суму 61 468,61 грн; № ПГС00001067 від 19.10.2022 за вересень 2022 року на суму 20 689,71 грн; № ПГС00001178 від 10.11.2022 за жовтень 2022 року на суму 90 142,86 грн; № ПГС00001179 від 10.11.2022 за жовтень 2022 року на суму 29 234,74 грн; № 1557 від 09.12.2022 за листопад 2022 року на суму 40 226,21 грн.
На виконання умов Договору КНП «Новоархангельська багатопрофільна лікарня» Новоархангельської селищної ради сплатило ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» 1 127 124, 69 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними документами.
Обставини фактичного постачання електричної енергії, її прийняття споживачем та здійснення оплати сторонами не заперечуються.
Разом із цим спір між сторонами виник не щодо факту постачання електричної енергії або її оплати, а щодо правомірності зміни істотних умов Договору в частині ціни за одиницю товару шляхом укладення додаткових угод № 3, № 4 та № 6, а також щодо правових наслідків такої зміни.
Прокурор, звертаючись із позовом, зазначав, що додаткові угоди № 3 від 09.09.2022, № 4 від 28.09.2022 та № 6 від 30.09.2022 укладені з порушенням пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки внаслідок їх укладення ціна за одиницю товару була збільшена понад допустиму законом межу, а постачальником не підтверджено належними доказами наявність такого коливання ціни електричної енергії на ринку, яке б давало підстави для зміни ціни у спірному розмірі.
На підтвердження наявності підстав для зміни ціни постачальник посилався на довідки Харківської торгово-промислової палати № 582/22 від 01.09.2022, № 624/22 від 13.09.2022 та № 684-1/22 від 26.09.2022, а також на інформацію, розміщену на офіційному вебсайті АТ «Оператор ринку».
Судом встановлено, що цінова довідка Харківської торгово-промислової палати № 582/22 від 01.09.2022 містить інформацію про коливання середньозваженої ціни електричної енергії на майданчику РДН у торговій зоні ОЕС України за січень 2022 року відносно серпня 2022 року.
Цінова довідка № 624/22 від 13.09.2022 містить інформацію про рівень середньозважених цін на РДН за серпень 2022 року відносно першої декади вересня 2022 року.
Цінова довідка № 684-1/22 від 26.09.2022 містить інформацію про середньозважену ціну на РДН за першу декаду вересня 2022 року відносно другої декади вересня 2022 року.
При цьому суд встановив, що довідка № 582/22 від 01.09.2022 не містить інформації про зміну ціни на електричну енергію саме за період між датою укладення Договору 31.01.2022 та наступною зміною ціни, яка поширена сторонами на відносини з 01.08.2022 на підставі Додаткової угоди № 3.
Також суд встановив, що довідка № 624/22 від 13.09.2022 не містить інформації про зміну ціни саме за період між датою попередньої зміни ціни з 01.08.2022 за Додатковою угодою № 3 та наступною зміною ціни з 01.09.2022 за Додатковою угодою № 4.
Крім того, довідка № 684-1/22 від 26.09.2022 не містить інформації про зміну ціни саме за період між датою попередньої зміни ціни з 01.09.2022 за Додатковою угодою № 4 та наступною зміною ціни з 11.09.2022 за Додатковою угодою № 6.
Отже, суд дійшов висновку, що оспорювані додаткові угоди були укладені за відсутності належного документального підтвердження коливання ціни електричної енергії саме у відповідні періоди між укладенням Договору та внесенням кожної наступної зміни до нього.
Суд також виходив з того, що кожна наступна зміна істотних умов Договору в частині ціни за одиницю товару повинна мати самостійне документальне підтвердження коливання ціни на ринку саме за той період, який передував відповідній зміні ціни.
Матеріалами справи підтверджується, що Додатковою угодою № 3 ціну електричної енергії було збільшено до 5,099196 грн/кВт·год з ПДВ, Додатковою угодою № 4 — до 5,5251 грн/кВт·год з ПДВ, а Додатковою угодою № 6 — до 5,834112 грн/кВт·год з ПДВ.
З огляду на вказане прокурор вважав, що внаслідок укладення оспорюваних додаткових угод КНП «Новоархангельська багатопрофільна лікарня» Новоархангельської селищної ради надмірно сплатило ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» бюджетні кошти у сумі 36 744, 63 грн.
Судом встановлено, що зазначена сума заявлена прокурором до стягнення як безпідставно сплачені кошти у зв`язку з недійсністю додаткових угод, на підставі яких відбулося збільшення ціни за одиницю електричної енергії.
Заперечуючи проти позову, ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» зазначало, що порядок зміни істотних умов Договору прямо передбачений його умовами, а зміна ціни за одиницю товару здійснювалася кожного разу у межах 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни електричної енергії на ринку та не призвела до збільшення загальної суми Договору.
Відповідач-1 також посилався на те, що Закон України «Про публічні закупівлі» не передбачає відповідальності постачальника за порушення вимог цього Закону, а відповідальність у сфері закупівель покладається на службових та уповноважених осіб замовника й інших визначених законом суб`єктів.
Крім того, ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» посилалося на лист Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06 «Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю», а також на Висновок науково-правової експертизи Інституту держави і права імені В.М. Корецького НАН України від 24.07.2025 № 126/78-е щодо доктринального тлумачення положень Закону України «Про публічні закупівлі».
З огляду на встановлені обставини суд першої інстанції позов керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області задовольнив повністю, визнав недійсними додаткові угоди № 3, № 4 та № 6 до Договору та стягнув з ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» на користь місцевого бюджету Новоархангельської селищної ради 36 744, 63 грн.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї. Водночас суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, оцінивши встановлені судом першої інстанції обставини, наявні у справі докази, доводи апелянта, заперечення прокурора, а також заявлене Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» клопотання про зупинення провадження у справі, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 у справі № 912/2710/25 підлягає залишенню без змін з огляду на таке.
Насамперед колегія суддів вважає за необхідне надати оцінку клопотанню ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» про зупинення провадження у справі № 912/2710/25 до закінчення розгляду Конституційним Судом України справи № 3-78/2026 (178/26) за конституційною скаргою ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» щодо відповідності Конституції України пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі». 
Обґрунтовуючи вказане клопотання, відповідач-1 зазначає, що 06.05.2026 Першою колегією суддів Другого сенату Конституційного Суду України відкрито конституційне провадження за конституційною скаргою ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» щодо конституційності пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», тобто норми, яка підлягає застосуванню у даній справі. У зв`язку з цим заявник вважає, що до вирішення Конституційним Судом України відповідної справи існує об`єктивна неможливість розгляду апеляційної скарги у справі № 912/2710/25.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається, зокрема, в порядку конституційного провадження, — до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що підставою для зупинення провадження є не сам факт існування іншого провадження, у тому числі конституційного, а саме об`єктивна неможливість розгляду конкретної справи до вирішення іншої справи. Така неможливість має бути реальною, а не припущеною, і повинна полягати у тому, що без вирішення іншої справи суд не може встановити обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, або не може застосувати норму права у зв`язку з прямою залежністю правової оцінки від результату іншого провадження.
Колегія суддів зазначає, що пункт 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» є чинною нормою права, не визнаною неконституційною у встановленому законом порядку. Відкриття Конституційним Судом України провадження за конституційною скаргою іншої юридичної особи саме по собі не зупиняє дію відповідної норми закону та не позбавляє суди обов`язку застосовувати чинне законодавство при вирішенні справ.
Суд апеляційної інстанції також враховує, що предметом апеляційного перегляду у даній справі є законність і обґрунтованість рішення суду щодо визнання недійсними конкретних додаткових угод до договору про закупівлю електричної енергії та стягнення надмірно сплачених коштів. Для вирішення цього спору суд має встановити фактичні обставини укладення договору, зміст спірних додаткових угод, розмір зміни ціни за одиницю товару, наявність або відсутність належного документального підтвердження коливання ціни на ринку, а також правові наслідки укладення правочинів з порушенням імперативних вимог закону.
Такі обставини можуть бути встановлені судом апеляційної інстанції на підставі наявних у справі доказів без очікування рішення Конституційного Суду України у справі № 3-78/2026 (178/26).
При цьому заявником не наведено переконливих доводів, які б свідчили про те, що без ухвалення рішення Конституційним Судом України у вказаній справі апеляційний суд позбавлений можливості перевірити правильність застосування судом чинних норм матеріального права та оцінити доводи апеляційної скарги.
Посилання відповідача-1 на те, що в інших справах окремими господарськими судами були постановлені ухвали про зупинення провадження до розгляду Конституційним Судом України справи № 3-78/2026 (178/26), не є обов`язковим для суду апеляційної інстанції у даній справі та не свідчить про наявність передбачених пунктом 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України підстав для зупинення провадження саме у справі № 912/2710/25. 
Колегія суддів виходить з того, що зупинення провадження у справі є процесуальним інститутом, який має застосовуватися лише за наявності визначених законом підстав, а не з мотивів доцільності, очікування можливої зміни правового регулювання чи потенційної зміни правової оцінки у майбутньому.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відсутність об`єктивної неможливості розгляду справи № 912/2710/25 до закінчення розгляду Конституційним Судом України справи № 3-78/2026 (178/26), у зв`язку з чим клопотання ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.
Переходячи до оцінки доводів апеляційної скарги по суті спору, колегія суддів зазначає таке.
Предметом спору у даній справі є вимоги прокурора про визнання недійсними додаткових угод № 3 від 09.09.2022, № 4 від 28.09.2022 та № 6 від 30.09.2022 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 6 від 31.01.2022, укладеного між КНП «Новоархангельська багатопрофільна лікарня» Новоархангельської селищної ради та ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ», а також про стягнення з відповідача-1 безпідставно надмірно сплачених бюджетних коштів у сумі 36 744, 63 грн.
Ключовим доводом апеляційної скарги є твердження ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» про те, що пункт 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» дозволяє сторонам договору про закупівлю електричної енергії неодноразово збільшувати ціну за одиницю товару до 10 відсотків кожного разу, за умови документального підтвердження коливання ціни на ринку та незбільшення загальної суми договору.
Колегія суддів відхиляє зазначені доводи апелянта як такі, що не відповідають змісту пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду.
Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» у редакції, чинній на момент укладення спірних додаткових угод, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Наведена норма має імперативний характер, оскільки встановлює загальну заборону на зміну істотних умов договору про закупівлю після його підписання, а також визначає вичерпні випадки, за яких така зміна допускається.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 дійшла висновку, що під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару у бік збільшення за наявності умов, установлених пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 відсотків від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі. 
У постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 Велика Палата Верховного Суду підтвердила цей правовий підхід та зазначила, що умови договору про закупівлю, предметом якого є, зокрема, електрична енергія, не можуть бути змінені щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 відсотків. При цьому виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», стосується строків зміни ціни за одиницю товару і не визначає верхньої межі збільшення ціни. 
Отже, доводи апелянта про те, що для договорів закупівлі електричної енергії допускається збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків кожного разу без загального обмеження у 10 відсотків від початкової ціни договору, прямо суперечать наведеним висновкам Великої Палати Верховного Суду.
Колегія суддів звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у справі № 920/19/24 спеціально досліджувала вплив змін, внесених Законом України від 03.06.2021 № 1530-IX, до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», та дійшла висновку, що такі зміни стосувалися лише альтернативного визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару, а не скасування встановленої законом заборони збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 відсотків. 
При цьому Велика Палата Верховного Суду наголосила, що виняток щодо бензину, дизельного пального, природного газу та електричної енергії має тлумачитися буквально і стосується лише обмеження щодо строків зміни ціни, а не верхньої межі її збільшення.
Тому сам факт того, що предметом закупівлі у даній справі була електрична енергія, не звільняв сторони договору від дотримання загального обмеження щодо максимального збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків від ціни, визначеної у договорі за результатами процедури закупівлі.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, за Договором № 6 від 31.01.2022 початкова ціна електричної енергії становила 4,95498919103425 грн/кВт·год з ПДВ.
Натомість Додатковою угодою № 3 від 09.09.2022 ціну електричної енергії збільшено до 5,099196 грн/кВт·год з ПДВ, Додатковою угодою № 4 від 28.09.2022 — до 5,5251 грн/кВт·год з ПДВ, а Додатковою угодою № 6 від 30.09.2022 — до 5,834112 грн/кВт·год з ПДВ.
Таким чином, унаслідок укладення оспорюваних додаткових угод ціна за одиницю товару була збільшена понад 10 відсотків від первісної ціни, визначеної сторонами при укладенні договору за результатами проведеної процедури закупівлі.
Те, що кожна окрема додаткова угода могла передбачати збільшення ціни менш ніж на 10 відсотків від попередньої ціни, не змінює правової оцінки спірних правовідносин, оскільки закон обмежує не розмір кожного окремого кроку підвищення, а загальну межу збільшення ціни за одиницю товару порівняно з ціною, погодженою сторонами в договорі про закупівлю.
Інше тлумачення пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» фактично дозволяло б сторонам шляхом укладення необмеженої кількості додаткових угод обходити встановлену законом межу, що суперечить меті законодавства про публічні закупівлі, принципам добросовісної конкуренції, максимальної економії, ефективності та запобігання зловживанням.
З огляду на це правильним є висновок суду про те, що спірні додаткові угоди № 3, № 4 та № 6 укладені з порушенням пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта про те, що зміна ціни була належним чином підтверджена довідками Харківської торгово-промислової палати та інформацією з офіційного вебсайту АТ «Оператор ринку».
Сам по собі факт існування певного коливання ціни електричної енергії на ринку не є безумовною підставою для зміни істотних умов договору про закупівлю. Закон вимагає не лише встановлення факту коливання ціни, а й дотримання кількох обов`язкових умов: таке коливання має бути належним чином документально підтверджене, збільшення ціни має бути пропорційним такому коливанню, така зміна не повинна призводити до збільшення загальної суми договору, а загальне збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати встановлену законом межу.
Отже, навіть за умови наявності документів, які свідчать про певні зміни середньозважених цін на ринку електричної енергії, сторони договору не вправі змінювати ціну у спосіб, що виходить за межі імперативних обмежень, установлених законом.
Крім того, суд обґрунтовано звернув увагу, що надані відповідачем довідки Харківської торгово-промислової палати не підтверджують належним чином коливання ціни саме у ті періоди, які мають значення для оцінки правомірності укладення кожної конкретної додаткової угоди.
Так, кожна зміна істотних умов договору в частині ціни за одиницю товару повинна мати самостійне документальне обґрунтування, яке підтверджує коливання ціни товару на ринку у відповідний період, що передував такій зміні. Інакше документальне підтвердження набуває формального характеру і не дає можливості перевірити пропорційність саме тієї зміни ціни, яка була погоджена сторонами у конкретній додатковій угоді.
З матеріалів справи вбачається, що Додаткова угода № 3 поширювала свою дію на відносини з 01.08.2022, Додаткова угода № 4 — з 01.09.2022, а Додаткова угода № 6 — з 11.09.2022. Водночас подані відповідачем цінові довідки порівнювали середньозважені ціни за інші періоди та не підтверджували належним чином саме ті зміни ринку, які повинні були обґрунтовувати кожне окреме підвищення ціни.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду, що відповідачем-1 не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявність усіх передбачених законом передумов для укладення спірних додаткових угод.
Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що загальна сума договору не була збільшена, а тому порушення пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» відсутнє.
Незбільшення загальної суми договору є лише однією з обов`язкових умов допустимості зміни ціни за одиницю товару, однак не є єдиною умовою. Одночасно сторони повинні дотриматися і вимоги щодо пропорційності збільшення ціни ринковому коливанню, і вимоги щодо граничної межі збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків.
Зменшення обсягу поставки електричної енергії при одночасному збільшенні ціни за одиницю товару не спростовує порушення імперативного обмеження щодо ціни за одиницю товару. Навпаки, саме така модель зміни договору — збільшення ціни при зменшенні обсягу закупівлі — у разі перевищення встановленої законом межі може свідчити про нівелювання результатів проведеної процедури закупівлі.
Колегія суддів також критично оцінює доводи апелянта про необхідність врахування листів Міністерства економіки України та Висновку науково-правової експертизи Інституту держави і права імені В.М. Корецького НАН України від 24.07.2025 № 126/78-е.
Листи міністерств, роз`яснення уповноважених органів та науково-правові висновки не є нормативно-правовими актами, не встановлюють правових норм, не змінюють зміст закону та не мають обов`язкової сили для суду.
Суд застосовує закон, а у разі неоднакового тлумачення норми права враховує висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України.
Наявність у минулому певних роз`яснень уповноваженого органу не може легалізувати правочини, укладені з порушенням імперативної норми закону, а також не може бути підставою для відступу суду апеляційної інстанції від правових висновків Великої Палати Верховного Суду.
Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта про порушення принципу правової визначеності.
Принцип правової визначеності не означає, що учасник господарських правовідносин може покладатися на власне або вигідне йому тлумачення закону всупереч його змісту та подальшій правовій оцінці суду. Судове тлумачення норми права спрямоване на з`ясування її змісту, а не на створення нової норми права.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 920/19/24 прямо оцінила доводи щодо наявності інших підходів до розуміння пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та підтвердила, що відповідна норма як у попередній, так і в зміненій редакції не дозволяла збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 відсотків від початкової ціни договору. 
Тому застосування судом саме такого підходу не може розцінюватися як порушення правової визначеності чи непередбачуване застосування закону.
Щодо доводів апелянта про відсутність у прокурора підстав для представництва інтересів держави колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 131-1 Конституції України на прокуратуру покладається, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначених законом.
Згідно зі статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів держави у суді у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист таких інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
Частиною третьою статті 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті.
У даній справі прокурор звернувся з позовом в інтересах держави в особі Новоархангельської селищної ради, оскільки спір стосується безпідставного витрачання коштів місцевого бюджету унаслідок укладення додаткових угод до договору про закупівлю з порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі».
Орган місцевого самоврядування, в інтересах якого заявлено позов, самостійно не звернувся до суду з вимогами про захист відповідних майнових інтересів територіальної громади, що свідчить про неналежне здійснення захисту таких інтересів.
При цьому сама по собі наявність у Новоархангельської селищної ради цивільної правосуб`єктності та можливості самостійно звернутися до суду не виключає представництва прокурором інтересів держави у разі, якщо відповідний орган такого захисту не здійснює.
Доводи апелянта про те, що прокурор підмінив собою орган місцевого самоврядування або орган державного фінансового контролю, не спростовують установлених обставин щодо наявності порушеного інтересу держави у сфері ефективного та законного використання бюджетних коштів.
Колегія суддів також зазначає, що проведення Держаудитслужбою ревізії, перевірки або моніторингу закупівлі не є обов`язковою передумовою для звернення прокурора до суду з позовом про визнання недійсними правочинів та стягнення коштів, якщо прокурор самостійно встановив обставини, які свідчать про порушення інтересів держави, і належним чином обґрунтував підстави представництва.
Закон України «Про прокуратуру» та Господарський процесуальний кодекс України не ставлять право прокурора на звернення до суду у залежність від попереднього складання акта ревізії чи висновку органу державного фінансового контролю.
Щодо посилань апелянта на Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 03.12.2025 № 6-р(ІІ)/2025 колегія суддів зазначає, що саме по собі наведення цього рішення не спростовує висновків суду про наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави у цій справі. Вирішальним є встановлення конкретних обставин: наявність порушеного інтересу держави, компетентного органу, який такий інтерес мав захищати, та невжиття ним належних заходів захисту. Такі обставини у даній справі судом встановлені.
Стосовно доводів апелянта про неправильне застосування статей 216 та 1212 Цивільного кодексу України колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства.
Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання у момент його вчинення стороною або сторонами вимог, установлених частинами першою — третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Оскільки спірні додаткові угоди укладені з порушенням імперативних вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання їх недійсними на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України.
Згідно з частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
У даній справі підставою для оплати електричної енергії за збільшеною ціною були саме спірні додаткові угоди № 3, № 4 та № 6. У зв`язку з визнанням їх недійсними правова підстава для отримання ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» коштів у частині, яка перевищує вартість електричної енергії за ціною, визначеною у договорі, відпадає.
Отже, стягнення з відповідача-1 коштів у сумі 36 744, 63 грн не є застосуванням санкції або нового виду відповідальності, як помилково стверджує апелянт, а є наслідком повернення безпідставно набутого майна у зв`язку з недійсністю правочинів, на підставі яких такі кошти були отримані.
Посилання апелянта на статтю 44 Закону України «Про публічні закупівлі» також не спростовує правильності висновків суду першої інстанції.
Зазначена стаття регулює питання відповідальності за порушення законодавства у сфері публічних закупівель, зокрема відповідальності службових та уповноважених осіб. Однак предметом даного спору не є притягнення ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» до адміністративної, дисциплінарної чи іншої публічно-правової відповідальності.
Предметом спору є дійсність цивільно-правових правочинів та повернення коштів, отриманих на підставі правочинів, які укладені з порушенням імперативних вимог закону. Тому положення статті 44 Закону України «Про публічні закупівлі» не виключають можливості застосування статей 203, 215, 216 та 1212 Цивільного кодексу України.
Не спростовують висновків суду і доводи апелянта про фактичне постачання електричної енергії та її прийняття споживачем.
Колегія суддів зазначає, що факт постачання електричної енергії не заперечується та був врахований судом. Однак спірні кошти заявлені до стягнення не у зв`язку з відсутністю поставки, а у зв`язку з оплатою поставленої електричної енергії за ціною, збільшеною на підставі недійсних додаткових угод.
Таким чином, фактичне виконання договору в частині поставки товару не легалізує незаконну зміну істотних умов договору про закупівлю та не усуває обов`язку повернути кошти, отримані без достатньої правової підстави.
Щодо розрахунку суми 36 744, 63 грн колегія суддів зазначає, що суд перевірив розрахунок прокурора та виходив з різниці між фактично сплаченою сумою за електричну енергію та сумою, яка підлягала б сплаті за обсяг фактично поставленої електричної енергії за ціною, визначеною у договорі до укладення спірних додаткових угод.
Апелянт не навів переконливих доводів і не подав належних доказів, які б спростовували правильність такого розрахунку, зокрема щодо обсягу фактично поставленої електричної енергії, базової ціни або арифметичного визначення різниці.
Саме незгода відповідача-1 з правовою оцінкою недійсності додаткових угод не є спростуванням розрахунку суми, яка підлягає поверненню у разі визнання таких угод недійсними.
Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта про те, що суд не врахував його добросовісність, економічний контекст ринку електричної енергії та необхідність безперервного постачання електричної енергії медичному закладу.
Безперечно, ринок електричної енергії може характеризуватися динамічністю та коливанням цін. Однак участь у публічній закупівлі передбачає прийняття постачальником на себе ризиків, пов`язаних із виконанням договору за запропонованою ним ціною, з урахуванням імперативних обмежень, встановлених законом.
Постачальник як професійний учасник відповідного ринку повинен був усвідомлювати, що зміна істотних умов договору про закупівлю можлива лише у випадках і в межах, прямо передбачених Законом України «Про публічні закупівлі».
Добросовісність поведінки сторони сама по собі не може бути підставою для збереження чинності правочину, якщо його зміст суперечить імперативним вимогам закону.
Так само необхідність забезпечення безперервного постачання електричної енергії медичному закладу не надає сторонам права змінювати істотні умови договору про закупівлю з порушенням встановлених законом меж.
Колегія суддів враховує також, що законодавство про публічні закупівлі спрямоване не лише на забезпечення потреб замовника у товарах, роботах і послугах, але й на гарантування прозорого, конкурентного та економічно обґрунтованого використання публічних коштів. Саме тому зміна істотних умов договору після завершення процедури закупівлі допускається лише як виняток, а не як інструмент фактичного перегляду результатів торгів.
Щодо доводів апелянта про порушення судом норм процесуального права колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статей 13, 73, 74 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом статей 76–79 Господарського процесуального кодексу України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми для встановлення обставин, що входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд встановив обставини укладення договору, зміст спірних додаткових угод, розмір зміни ціни за одиницю товару, дослідив доводи відповідача щодо правомірності таких змін, надав оцінку довідкам Харківської торгово-промислової палати, листам Міністерства економіки, висновку науково-правової експертизи, доводам щодо представництва прокурором інтересів держави та правовим підставам для стягнення коштів.
Те, що суд не погодився з правовою позицією відповідача-1, не свідчить про неповне дослідження доказів або порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга у цій частині фактично зводиться до незгоди апелянта з оцінкою доказів та застосуванням судом норм матеріального права, однак не містить таких доводів, які б свідчили про порушення судом норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів також враховує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини судове рішення має містити належне обґрунтування, однак це не означає обов`язку суду надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони; межі такого обов`язку залежать від характеру рішення, доводів сторін та обставин конкретної справи. Зазначений підхід відображений, зокрема, у рішеннях ЄСПЛ у справах «Руїз Торіха проти Іспанії» та «Проніна проти України».
У цій справі суд надав належне мотивування ключовим доводам сторін, встановив юридично значимі обставини та дійшов висновків, які відповідають фактичним обставинам справи і чинному законодавству.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків Господарського суду Кіровоградської області про наявність підстав для визнання недійсними додаткових угод № 3 від 09.09.2022, № 4 від 28.09.2022 та № 6 від 30.09.2022 до Договору № 6 від 31.01.2022 і стягнення з ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» безпідставно надмірно сплачених бюджетних коштів у сумі 36 744, 63 грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 у справі № 912/2710/25 ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі «Руїз Торіха проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до принципу належного здійснення правосуддя судові рішення повинні у достатній мірі містити мотиви, на яких вони ґрунтуються. Водночас пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може тлумачитися як такий, що вимагає від суду надання детальної відповіді на кожен аргумент сторін.
Аналогічна правова позиція викладена Європейським судом з прав людини у справі «Проніна проти України», відповідно до якої обсяг мотивування судового рішення може бути різним залежно від характеру рішення та конкретних обставин справи, а питання достатності мотивування оцінюється з урахуванням особливостей кожної окремої справи.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ», колегія суддів виходить з того, що скаржнику надано відповідь на всі істотні питання, які мають значення для правильного вирішення спору, зокрема щодо правомірності укладення додаткових угод № 3 від 09.09.2022, № 4 від 28.09.2022 та № 6 від 30.09.2022 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 6 від 31.01.2022, застосування пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», наявності належного документального підтвердження коливання ціни електричної енергії на ринку, підстав представництва прокурором інтересів держави, а також правових наслідків недійсності спірних додаткових угод.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та помилковість висновку про недійсність спірних додаткових угод не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що додатковими угодами № 3 від 09.09.2022, № 4 від 28.09.2022 та № 6 від 30.09.2022 сторони неодноразово змінювали істотні умови Договору № 6 від 31.01.2022 у частині ціни за одиницю електричної енергії, що призвело до збільшення ціни за одиницю товару понад межі, встановлені законом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду, що пункт 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» допускає зміну ціни за одиницю товару лише за наявності передбачених законом умов, а саме документально підтвердженого коливання ціни товару на ринку, пропорційності такого збільшення, незбільшення загальної суми договору та дотримання граничної межі збільшення ціни.
Доводи апелянта про те, що кожне окреме підвищення ціни за одиницю електричної енергії не перевищувало 10 відсотків, не спростовують правильності висновків суду, оскільки визначальним є не лише розмір кожного окремого підвищення, а загальне збільшення ціни за одиницю товару порівняно з ціною, визначеною сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду про те, що надані відповідачем-1 довідки Харківської торгово-промислової палати та інформація з офіційного вебсайту АТ «Оператор ринку» не підтверджують належним чином усіх необхідних умов для правомірної зміни ціни за одиницю товару за спірними додатковими угодами, зокрема не доводять пропорційності відповідного підвищення та наявності належного коливання ціни саме у періоди, що мали значення для укладення кожної окремої додаткової угоди.
Посилання апелянта на листи Міністерства економіки України та Висновок науково-правової експертизи Інституту держави і права імені В.М. Корецького НАН України не спростовують висновків суду, оскільки такі документи не є нормативно-правовими актами, не мають обов`язкової сили для суду та не можуть змінювати зміст імперативних положень Закону України «Про публічні закупівлі».
Також не підтвердилися доводи скаржника про порушення принципу правової визначеності. Суд застосував чинну норму закону з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, а тому наведені апелянтом аргументи щодо існування іншого підходу до тлумачення пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду про наявність у прокурора підстав для звернення до суду в інтересах держави в особі Новоархангельської селищної ради, оскільки спір стосується захисту майнових інтересів територіальної громади у зв`язку з безпідставним витрачанням бюджетних коштів, а компетентний орган самостійно не вжив належних заходів для їх захисту.
Доводи апелянта про необхідність попереднього проведення органом державного фінансового контролю ревізії, перевірки або моніторингу закупівлі не спростовують правомірності звернення прокурора до суду, оскільки закон не ставить реалізацію прокурором представницьких повноважень у залежність від наявності відповідного акта Держаудитслужби.
Посилання ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» на статтю 44 Закону України «Про публічні закупівлі» також не є підставою для скасування рішення, оскільки у цій справі не вирішується питання притягнення постачальника до адміністративної чи іншої публічно-правової відповідальності, а застосовуються цивільно-правові наслідки недійсності правочинів, укладених з порушенням імперативних вимог закону.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у зв`язку з недійсністю спірних додаткових угод правова підстава для отримання ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» коштів у частині, яка перевищує вартість електричної енергії за ціною, визначеною договором, відпала, а тому такі кошти обґрунтовано стягнуті судом як безпідставно набуті.
Доводи апелянта про фактичне постачання електричної енергії медичному закладу, прийняття її споживачем та здійснення оплати не спростовують висновків суду, оскільки спір стосується не факту поставки товару, а правомірності збільшення ціни за одиницю товару на підставі додаткових угод, укладених із порушенням вимог законодавства про публічні закупівлі.
Також не підтвердилися доводи скаржника щодо неправильності розрахунку суми 36 744, 63 грн. Апелянт не навів переконливих аргументів та не подав належних доказів, які б спростовували визначений прокурором і перевірений судом першої інстанції розмір безпідставно сплачених коштів.
Клопотання ТОВ «ПРОМГАЗ СІТІ» про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду Конституційним Судом України справи № 3-78/2026 (178/26) за конституційною скаргою ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» щодо відповідності Конституції України пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» також не підлягає задоволенню, оскільки сам факт відкриття конституційного провадження не свідчить про об`єктивну неможливість розгляду даної справи, а відповідна норма закону є чинною та підлягає застосуванню судом до моменту визнання її неконституційною у встановленому законом порядку.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта з правовою оцінкою суду, власного тлумачення положень пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та наполягання на правомірності неодноразового збільшення ціни за одиницю електричної енергії. Водночас такі доводи не спростовують висновків суду про укладення спірних додаткових угод із порушенням вимог закону та наявність підстав для застосування наслідків їх недійсності.
Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 у справі № 912/2710/25, колегія суддів встановила, що воно ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, на підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, підтверджених належними і допустимими доказами, з наданням оцінки всім істотним доводам учасників справи.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням меж перегляду справи в апеляційному порядку, визначених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 у справі № 912/2710/25 підлягає залишенню без змін.

Судові витрати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки за результатами апеляційного перегляду колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» та про залишення рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 у справі № 912/2710/25 без змін, судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта та відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76– 79, 86, 129, 236, 237, 269, 270, 275, 276, 282– 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 у справі № 912/2710/25 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.04.2026 у справі № 912/2710/25 – залишити без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена та підписана 03.06.2026

Головуючий суддя Л.В. Андрейчук

Суддя А.М. Висоцький

Суддя  Г.В. Левшина