ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1592/26 Справа № 211/1117/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д.М. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 травня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Нікітюк В.М. за участю особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кривенко І.М., потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого Гаркавого М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу захисника Кривенко І.М. на постанову суді Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2026 року, якою провадження у справі про притягнення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 

ВСТАНОВИВ:
Обставини встановлені судом першої інстанції:
Судом першої інстанції встановлено, що 13 грудня 2025 року о 14:30 годині, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Chevrolet Nubira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, на Об`їзній дорозі поблизу клеверної розв`язки з вул. Дніпровське шосе, проявив неуважність до зміни дорожньої обстановки та відповідно не відреагував на її зміну, рухаючись з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху у населеному пункті, не обравши безпечної швидкості руху, щоб мати змогу безпечно керувати автомобілем по дорозі, яка має по дві смуги у кожному напрямку, при виявленні небезпеки для руху, завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху, аж до зупинки керованого ним автомобіля та змінюючи напрямок свого руху в ліво, виконуючи маневр обгону виїхавши на смугу для зустрічного руху, скоїв наїзд на автомобіль Kia Ceed, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки, а водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження. Водій порушив п.п. 1.5, 2.3.б, 11.4, 12.1, 12.3, 12.4, 12.9. б ПДР України.

Доводи апеляційної скарги:
З таким судовим рішенням не погодилась захисник Кривенко І.М. та оскаржила в апеляційному порядку .
В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не належно встановлено обставини справи, не в повному обсязі досліджено докази у справі, залишено без правової оцінки розбіжності, що наявні в матеріалах справи, також невірно застосовано норми матеріального права при ухвалені оскаржуваної постанови.
Зазначає, що пояснення ОСОБА_2 від 29.01.2026 року не є допустимим доказом, оскільки воно складене через значний проміжок часу та кориговане стороною захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
У матеріалах справи відсутні відеозаписи з бодікамер поліцейських, що фіксували прибуття та дії працівників поліції, свідків та учасників дорожньо-транспортної пригоди, а також інші докази порушення ОСОБА_1 вимог ПДР.
Наголошує, що водій ОСОБА_1 не здійснював маневр обгону по зустрічній смузі, а його транспортний засіб викинуло на зустрічну смугу після удару.

Позиції сторін в суді:
Особа, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник Кривенко І.М. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з зазначених в ній підстав.
Потерпілий ОСОБА_2 та представник потерпілого Гаркавий М.С. заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Висновки суду:
Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового процесу, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі ПДР України), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.5 ПДР України передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Так, згідно з п.п. 2.3 «б» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
За п.11.4 ПДР України на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.
За положеннями п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним..
У відповідності до п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Згідно з п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
За положеннями п.п.12.9.б ПДР України водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
Об`єктами правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона правопорушення в даній ситуації виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Згідно диспозиції ст. 124 КУпАП для того, щоб порушення вважалося завершеним, потрібні факти – особа водій повинна експлуатувати автомобіль (керувати автомобілем, їхати, залишити в стані, через який в подальшому буде порушено правила дорожнього руху) і заподіяння або спричинення збитку.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, при наведених у постанові обставинах відповідає матеріалам справи, ґрунтується на наявних у ній доказах.
Факт скоєння адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 810098 від 03 лютого 2026 року, де зазначено, що ОСОБА_1 , в порушення п.п. 1.5, 2.3.б, 11.4, 12.1, 12.3, 12.4, 12.9.б ПДР України, виявив неуважність до зміни дорожньої обстановки та не відреагував на неї. Рухаючись із перевищенням максимально дозволеної швидкості в населеному пункті не обрав безпечної швидкості, щоб мати змогу контролювати автомобіль на дорозі, яка має по дві смуги у кожному напрямку. При виявленні небезпеки водій завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а натомість змінив напрямок руху вліво та, виконуючи обгін із виїздом на смугу зустрічного руху, скоїв наїзд на автомобіль Kia Ceed з державним номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 ;
протоколом огляду місця ДТП від 13.12.2025 року та схемі до протоколу з фототаблицею, де місце зіткнення та напрямки руху співпадають із обставинами, встановленими в ході судового розгляду справи;
поясненнями водія ОСОБА_1 , якими останній підтверджує обставини ДТП від 13.12.2025 та факт керування ним автомобілем Chevrolet Nubira, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
поясненнях потерпілого ОСОБА_2 , згідно яких саме через дії ОСОБА_1 відбулось ДТП.
Суд першої інстанції законно та об`єктивно оцінив наведені докази в їх сукупності, та дійшов вмотивованого висновку про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. п. 1.5, 2.3.б, 11.4, 12.1, 12.3, 12.4, 12.9. б ПДР України, а саме, що останній керуючи транспортним засобомChevrolet Nubira з державним номерним знаком НОМЕР_1 ,  проявив неуважність до зміни дорожньої обстановки та відповідно не відреагував на її зміну. Рухаючись із перевищенням максимально дозволеної швидкості руху у населеному пункті, водій не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу безпечно керувати автомобілем по дорозі, яка має по дві смуги у кожному напрямку, при виявленні небезпеки для руху, завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху, аж до зупинки керованого ним автомобіля. Натомість ОСОБА_1 змінив напрямок свого руху вліво для виконання для виконання обгону та, виїхавши на смугу зустрічного руху, скоїв наїзд на автомобіль Kia Ceed, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився попереду.
А тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та доведеність його вини. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині суд апеляційної інстанції не приймає до уваги. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженням захисника, про те що ДТП сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 , а не через протиправні дії водія ОСОБА_1 . Оскільки ОСОБА_1 виявивши попереду себе транспортний засіб Kia Ceed, реєстраційний номер НОМЕР_2 у порушення вимог п. 12.3 ПДР України не вжив заходів для екстреного гальмування, а натомість, порушуючи вимоги п. 11.4 ПДР, перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки та виїхав на смугу зустрічного руху, де й допустив зіткнення. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема локалізацією місця осипання уламків скла на зустрічній смузі та відсутністю гальмівного шляху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи про те, що місцевим судом не надано оцінки поясненням свідка ОСОБА_3 . Показання зазначеного свідка про те, що водій ОСОБА_2 різко здійснив маневр у крайню ліву смугу, через що було неможливо уникнути ДТП, не узгоджуються з об`єктивними матеріалами провадження та спростовуються ними. Крім того, згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, зіткнення транспортних засобів сталося на смузі зустрічного руху, а характер їх пошкоджень є властивим саме для здійснення обгону, аніж для маневру зі зміною смуги або ряду в межах проїзної частини.
Твердження апеляційної скарги про те, що пояснення ОСОБА_2 від 29.01.2026 року не є допустимим доказом через його складання через значний проміжок часу та коригування стороною захисту, суд апеляційної інстанції до уваги не бере. Адже вина ОСОБА_1 , крім пояснень потерпілого, повністю підтверджується сукупністю інших доказів, наявних у матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
Що стосується відсутності в матеріалах справи відеозаписів, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, у разі порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, на місці ДТП складається протокол, до якого додаються, у тому числі, показання технічних приладів (у разі їх наявності) та показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності). Таким чином, долучення відеозаписів до матеріалів справи не є обов`язковою умовою, а здійснюється лише за умови їх фактичної наявності у працівників поліції.
Доводи апеляційної скарги про те, що водій ОСОБА_1 не здійснював обгін, а його транспортний засіб викинуло на смугу зустрічного руху лише після удару, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, і не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.
При апеляційному перегляді не встановлено порушення правил складання протоколу або неправильного застосування суддею норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.
З врахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги захисника на оспорювання висновків судді щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді, тому підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП не вбачається.
Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Кривенко І.М. залишити без задоволення.
Постанову суддіДовгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2026 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: