Справа № 309/4264/25
Провадження № 1-кс/309/283/26

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року м. Хуст 

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 сторін кримінального провадження, прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 розглянувши клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_4 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №12025071050000704, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2025 року щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Хустського районного суду надійшло вказане клопотання слідчого, котре погоджене з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .
Клопотання вмотивовано тим, що у ході досудового розслідування встановлено, що на прикінці вересня 2025 року, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України, із корисливих мотивів, по мобільному зв`язку вступив у попередню змову із ОСОБА_6 , які безпосередньо шляхом контактування з іншими невстановленими особами займались організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України.
В подальшому, 21 жовтня 2025 року приблизно 09:30 годин, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, сприяючи незаконному переправленню осіб через державний кордон України, надав пряму вказівку ОСОБА_6 , очікувати на території залізничного вокзалу в м. Хуст по вул.. Івана Франка, 116 Закарпатської області прибуття потягу сполученням Київ – Солотвино, де їй необхідно зустріти легендовану особу, яка діяла під контролем правоохоронних органів, під вигаданими анкетними даними ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , оскільки останній повинен прибути потягом № 13 сполученням Київ – Солотвино, та якому у зв`язку із введенням на території України «Воєнного стану» і обмеженням виїзду за кордон осіб чоловічої статі з числа громадян України віком від 18 до 60 років, у зв`язку з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69 "Про загальну мобілізацію", заборонено виїзд за кодон, та який мав намір виїхати за межі України, шляхом незаконного перетину Державного кордону України, поза межами пункту пропуску.
Під час даної особистої зустрічі 21.10.2025, яка відбулася за вказівкою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 роз`яснила легендованій особі під вигаданими анкетними даними ОСОБА_7 , яка діяла під контролем правоохоронних органів, що вона поселить його у номер готелю «Фокус» в м. Хуст по вул.. Івана Франка, 69 Закарпатської області, який вона заздалегідь забронювала (надала засоби), де проведе додатковий інструктаж з приводу незаконного переправлення ОСОБА_7 через Державний кордон України.
Після цього, за прямою вказівкою ОСОБА_5 21.10.2025 приблизно о 10:00 годин, ОСОБА_8 будучи у номері 3 готелю «Фокус» в м. Хуст по вул.. Івана Франка, 69 Закарпатської області, наказала особі під вигаданими анкетними даними, яка діяла під контролем правоохоронних органів, ОСОБА_7 передати їй раніше обумовлені із ОСОБА_5 , грошові кошти у сумі 7000 доларів США, для їх перерахунку та подальшої передачі вказаних грошових коштів ОСОБА_5 . 
Також, ОСОБА_6 за наказом ОСОБА_5 , проінструктувала ОСОБА_7 про те що із вказаного готелю «Фокус», його забере невстановлена досудовим розслідуванням особа, яка в подальшому і супроводить ОСОБА_7 до Державного кордонну України із метою його незаконного перетину на територію республіки Румунія.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення ОСОБА_7 через Державний кордон України, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_5 , отримала від ОСОБА_7 раніше обумовлені грошові кошти у сумі 7000 доларів США, та за вказівкою ОСОБА_5 повинна була відвезти дані грошові кошти за межі території України для передачі їх ОСОБА_5 , однак була затримана працівниками правоохоронних органів о 11:30 годин 21.11.2025 у приміщенні готелю «Фокус в м. Хуст по вул.. Івана Франка, 69 Закарпатської області при проведенні контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту. 
Беручи до уваги вищевикладене, встановлена достатність доказів, для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками – організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння вчиненню таких дій порадами, вказівками та наданням засобів із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.
22.11.2025 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке вручено його матері ОСОБА_9 при проведенні обшуку в АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 .
В ході проведення обшуку ОСОБА_9 повідомила, що її син ОСОБА_5 станом на 22.11.2025 перебуває за кордоном, а саме у Республіці Угорщина.
Крім цього, ОСОБА_9 вручені повістки про виклик ОСОБА_5 для проведення слідчих дій у якості підозрюваного на 25.11.2025, 26.11.2025 та 27.11.2025, на які ОСОБА_5 не явився.
26.11.2025 прокурором Хустської окружної прокуратури було виділено матеріали кримінального провадження №12025071050000596 від 26.09.2025, які стосуються вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_5 , у нове кримінальне провадження №12025071050000704 від 26.11.2025.
Також встановлено, що згідно БД «Аркан» ОСОБА_5 виїхав за межі території України 07.01.2024 через КП «Чоп (Тиса)» та станом на 26.11.2025 на територію України не явився, а керував діями співучасниці ОСОБА_6 дистанційно по мобільному зв`язку із метою незаконного протиправного збагачення. 
У ході досудового розслідування встановлено достатні підстави для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, які підтверджуються отриманими у встановленому КПК України порядку доказами, які наведені в матеріалах кримінального провадження. 
У даному випадку щодо обґрунтованості підозри, слід звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої під «розумною» підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, слід розуміти наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо вчинила злочин.
Згідно, статті 131 КПК України видів заходів забезпечення кримінального провадження віднесено запобіжні заходи. 
Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою, з яких особисте зобов`язання є найбільш м`яким, а тримання під вартою найбільш суровим запобіжними заходами.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливати на свідків у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення.
На виконання вимог ст.178 КПК України, в якості обставини, що обов`язково враховуються судом при обранні запобіжного заходу, сторона обвинувачення вважає за необхідне зазначити: 
-наявність вагомих доказів які підтверджують вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину) передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, які наведенні в матеріалах кримінального провадження; 
- злочин у якому підозрюється ОСОБА_5 передбачений ч. 3 ст. 332 КК України є умисним тяжким кваліфікованим злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років;
- відсутність у підозрюваного постійного місця роботи чи навчання, що дає стороні обвинувачення вважати, що ОСОБА_5 продовжуватиме вчиняти інші умисні корисливі злочини спрямовані на протиправне збагачення та продовжувати вчиняти злочини пов`язані із незаконним переправлення осіб через державний кордон України з корисливих мотивів;
- усвідомлюючи міру покарання, з метою його уникнення може переховуватись від органу досудового розслідування та в подальшому суду.
- крім цього, необхідно врахувати той факт, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може у будь-який момент незаконно поза пунктами пропуску виїхати за межі території України, оскільки останній обізнаний у місцевості де можливо здійснити такий незаконний перетин кордону.
Зазначені обставини прямо свідчать про наявність ризиків передбачених п. 1,2,3,4 та 5 ч. 1 ст. 177 КК України виправдовують необхідність обрання відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу.
Враховуючи положення ст. 183 КПК України сторона обвинувачення вважає за необхідне обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, що зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечить належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. 
Щодо практики застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою слід зазначити рішення Європейського суду з прав людини у справі Лабита проти Італії від 06 квітня 2000 року, згідно якого тримання підозрюваного під вартою на початку розслідування може бути обґрунтовано лише показаннями свідків.
Крім цього, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фераро-Браво проти Італії від 14.03.1984 року: затримання і тримання під вартою особи під вартою, безумовно, допустимі не тільки у випадках доведеності факту вчинення злочину і його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягнення мети якого служить тримання під вартою. 
Окрім цього, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених кодексом.
При визначенні розміру застави слід прийняти до уваги, що ОСОБА_5 здійснював організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України, за що незаконно отримував значні доходи, що позбавляло його необхідності до законного працевлаштування та створює передумови до сплати підозрюваним визначеного законом розміру грошової застави в сумі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. 
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. 
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Водночас, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Отже,розмір застави ОСОБА_5 повинен бути призначений у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, а також виходячи з обставин при яких було скоєне кримінальне правопорушення, зокрема те, що злочин пов`язаний із незаконним переправленням осіб чоловічої статі, призовного віку через державний кордон України, тобто сприяв у перешкоджанні проведення мобілізаційних заходів для захисту та збереження територіальної цілісності та суверенітету України.
Також, слід звернути увагу на спосіб вчинення злочину ОСОБА_5 з метою незаконного протиправного збагачення, за послугу незаконного перетину Державного кордону України, заздалегідь домовився із легендованою особою, яка діяла під контролем правоохоронних органів, під вигаданими анкетними даними ОСОБА_7 , про отримання ним грошових коштів у розмірі 7000 доларів США, які згідно із офіційним курсом Національного банку України станом на 21.10.2025 становлять 292 295 гривень, при цьому з метою уникнення викриття його злочинних намірів працівниками правоохоронних органів залучив знайому ОСОБА_6 для отримання та подальшої передачі ОСОБА_5 вказаних грошових коштів. 
Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 16 листа 04.04.2013 №511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Позицію Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. 
У даній справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя.
Європейським судом з прав людини визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання підозрюваному розміру застави, який значно перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.
Окрім того Європейський суд з прав людини суд зазначив «не дивним є те, що національні суди при визначенні суми застави, яка би забезпечила впевненість у тому, що винна особа не уникне правосуддя, в основному посилалися на рівень відповідальності обвинуваченого, тяжкість злочину і розмір заподіяної шкоди. Не було також впевненості у тому, що застава, сума якої визначатиметься виключно пропорційно до майнового стану заявника, зможе забезпечити його присутність на судовому розгляді порушеної проти нього справи».
У рішенні ж Європейського суду з прав людини у справі Пунцельт проти Чехії» (Punzelt v Czech Republic), 31315/96, 25 квітня 2000 року суд відзначив, що при визначенні розміру застави окрім майнового стану особи слід враховувати майновий стан осіб, у групі з якими було вчинено злочин, а також можливість внесення застави іншими суб`єктами за договірними відносинами, зокрема страхування, платоспроможність яких не пропорційна майновому стану особи.
Таким чином, наявні виключні випадки, які встановлюють, що застава у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, а отже застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та у зв`язку з чим наявні підстави для призначення застави в розмірі 299 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб для працездатних осіб.
26.11.2026 слідчим за погодженням із прокурором прийнято рішення про зупинення кримінального провадження та оголошення ОСОБА_5 , в розшук про що винесено вмотивовану постанову. Дану постанову скеровано уповноваженому органу УСР в Закарпатській області ДСР НПУ для оголошення особи в розшук. На адресу СВ Хустського РУП надійшло повідомлення від начальника УСР в Закарпатській області про те, що ОСОБА_5 , оголошено в розшук та заведено ОРС категорії «Розшук» №27/55/106-2025Р від 30.12.2025. Під час здійснення досудового розслідування слідчим подано клопотання про отримання дозволу на затримання ОСОБА_5 та отримано відповідний дозвіл від слідчого судді Хустського районного суду. За вище вказаний період станом на 28.05.2026 місце перебування ОСОБА_5 фіксується у Республіці Угорщина. Також на території України ОСОБА_5 , не з`являється так як останньому відомо про те, що його на території України може бути затримано та притягнуто до кримінальної відповідальності. Слідчим прийнято рішення про оголошення ОСОБА_5 , у міжнародний розшук.
На підставі викладеного та з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, як під час досудового розслідування так і судового розгляду, крім цього враховуючи, що ОСОБА_5 ніде не працює, не навчається та перебуваючи на волі може вчинити інший умисний корисливий злочин, з метою власного протиправного збагачення, а також приймаючи до уваги, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст. 176 КПК України, ніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеним вище ризикам.
Прокурор групи прокурорів - прокурор Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні подане клопотання підтримав, з підстав, викладених у ньому, просив задовольнити.
Щодо участі підозрюваної особи в розгляді клопотання, то слід вказати наступне.
Законом №1422-IX від 27.04.2021 до ч. 6 ст. 193 КПК були внесені зміни, та зазначена норма передбачає, що «Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук».
Вказане, зокрема використання законодавцем у новій редакції норми (ч. 6 ст. 193 КПК) слів «наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний… та/або оголошений у міжнародний розшук» свідчить про зміну підходу до того, який стандарт слід використовувати слідчому судді та суду при з`ясуванні чи можна вважати особу такою, що оголошена в міжнародний розшук для цілей перевірки можливості розглянути за відсутності підозрюваного і задовольнити клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, ч. 6 ст. 193 КПК у новій редакції, про яку зазначено вище, чинна із 14.05.2021.
Тобто з 14.05.2021 для висновку, що в розумінні ч. 6 ст. 193 КПК підозрюваний оголошений у міжнародний розшук не необхідно встановлювати наявність безумовних та беззаперечних доказів відповідної обставини, а лише слід встановити чи наведені достатньо вагомі факти та об`єктивні відомості, котрі б вказували про це.
Так, порядок оголошення особи в розшук (внутрішньодержавний, міждержавний чи міжнародний) урегульовує ст. 281 КПК.
Якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження (ч. 1 ст. 281 КПК).
Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 2 ст. 281 КПК).
Згідно з п. 3 розділу 2 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань (далі - Реєстр), порядок його формування та ведення, яке затверджене наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 (далі - Положення), до Реєстру вносяться відомості про оголошення розшуку підозрюваного (ст. 281 КПК). Унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК та цим Положенням, а саме про: оголошення розшуку (ст. 281 КПК) - протягом 24 годин з моменту винесення прокурором або слідчим відповідної постанови (підп. 1 п. 3 Положення).
Порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, у тому числі для цілей установлення місцезнаходження осіб, які розшукуються, визначає Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України №613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020 (далі - Інструкція).
Використання інформаційної системи Інтерполу правоохоронними органами України здійснюється відповідно до встановленого цією Інструкцією порядку у формі надсилання запиту/звернення до уповноваженого підрозділу або у формі прямого доступу (п. 4 розділу II Інструкції).
Уповноважений підрозділ на підставі отриманого від правоохоронного органу України запиту/звернення забезпечує використання інформаційної системи Інтерполу шляхом: 1) надсилання запиту про публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу оповіщень: Червоного оповіщення ( RED NOTICE ); Синього оповіщення ( BLUE NOTICE ); Зеленого оповіщення (GREENNOTICE); Жовтого оповіщення (YELLOW NOTICE); Чорного оповіщення (BLACK NOTICE); Пурпурного оповіщення (PURPLE NOTICE); Помаранчевого оповіщення (ORANGE NOTICE); Оповіщення про викрадені культурні цінності; 2) надсилання циркулярного оповіщення (циркуляра); 3) надсилання повідомлення; 4) внесення інформації до банків даних Інтерполу, її коригування або видалення; 5) отримання інформації з банків даних Інтерполу. Крім того, уповноважений підрозділ надсилає до органів Інтерполу, НЦБ іноземних держав, компетентних органів іноземних держав та міжнародних установ запити, документи або інформацію відповідно до міжнародних договорів України у випадках, в яких передбачається використання каналів зв`язку Інтерполу (п. 5 розділу II Інструкції).
Правоохоронні органи України надсилають запити/звернення про використання інформаційної системи Інтерполу уповноваженому підрозділу та/або уповноваженим територіальним підрозділам (п. 1 розділу III Інструкції).
Структурні підрозділи Офісу Генерального прокурора, Центрального управління Служби безпеки України, Національного антикорупційного бюро України, центрального апарату Державного бюро розслідувань, апаратів міністерств та центральних органів виконавчої влади, Департаменту з питань виконання кримінальних покарань надсилають запити/звернення уповноваженому підрозділу (п. 2 розділу III Інструкції).
Тобто, одним із елементів, який може свідчити, що «підозрюваний оголошений у міжнародний розшук», є наявність процесуального рішення про оголошення особи в міжнародний розшук, оформленого у вигляді: (а) окремої постанови, якщо досудове розслідування не зупиняється; (б) постанови про зупинення досудового розслідування, якщо досудове розслідування зупиняється (в ній зазначається про оголошення особи у розшук).
Водночас іншими елементами, які можуть свідчити, що «підозрюваний оголошений у міжнародний розшук», є: (1) внесення про це відомостей до Реєстру; (2) направлення постанови, якою особу оголошено у розшук, до Національного Центрального Бюро Інтерполу в України, функцію якого виконує Національна поліція (абз. 3 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №220 від 25.03.1993).
Оскільки після внесення змін до ч. 6 ст. 193 КПК не вимагається наявності безумовних та беззаперечних доказів, які б свідчили, що «особа оголошена у міжнародний розшук», а для з`ясування наявності підстав провести розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу за відсутності підозрюваного слідчий суддя, суд перевіряє чи лише наведені достатньо вагомі факти та об`єктивні відомості, котрі у своїй сукупності та взаємозв`язку можуть свідчити про те, що особу оголошено у міжнародний розшук.
Враховуючи, що ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, а також факт того, що він перебуває поза межами території України та оголошений у міжнародний розшук, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного відповідно до приписів ч.6 ст.193 КПК України.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Так, останній (порядок) визначає таке:
- запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1, 2 ст. 131 КПК України);
- під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України);
- метою застосування запобіжного заходу, згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується;
- підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 передбачених цим Кодексом;
- при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний, згідно ст. 178 КПК України, оцінити в сукупності всі обставини щодо підозрюваного, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше; 10) наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
За правилами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.
Порядок встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), як певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (див. постанову Верховного суду України від 16 березня 2017 року у справі № 671/463/15-к) та безпосередньо з питання порушеного заявниками у даному зверненні (обрання запобіжного заходу) регламентує потребу надати відповіді на такі питання перед розглядом питання щодо виду самого заходу, як-то:
(а) щодо набуття статусу підозрюваного у кримінальному провадженні
Згідно з ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Велика Палата Верховного Суду у поставі від 11 грудня 2019 року у справі № 536/2475/14-к зазначила, що викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених ст. 42 КПК України.
В даному випадку ОСОБА_5 повідомлено про підозру 22.11.2025 року.
(b) щодо наявності підстав для розгляду клопотання за відсутності підозрюваної особи
Аналіз ч. 6 ст. 193 КПК України дозволяє зробити висновок, що під час вирішення питання обрання запобіжного заходу у порядку цієї норми слідчому, прокурору необхідно довести, а слідчому судді достатньо встановити, що певна особа перебуває за межами України та місцезнаходження її невідоме.
В цьому випадку з`ясовано, що підозрювана особа перебуває за межами України та місцезнаходження її невідоме.
Вирішуючи по суті саме питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, слідчий суддя має з`ясував наявність ряду наступних обставин:
(і) характеристика особи
Перелік обставин, які б свідчили «за» або «проти» обрання запобіжного заходу, може бути лише приблизним і не є вичерпним. З огляду на це, у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини з числа передбачених ст. 178 вказаного Кодексу.
В цій ситуації відносно підозрюваної особи установлено такі дані: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
Національне законодавство не містить визначення поняття обґрунтованої підозри, однак відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 п.1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення «O'Hara v. United Kingdom», заява № 37555/97, від 16 жовтня 2001 року, п. 34, https://hudoc.echr.coe.int/rus?i=001-59721).
Отже, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що підозрювана особа в цій справі може бути причетною до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України.
При цьому, розумна підозра, згадана в статті 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справі «N.C. v. Italy» від 11.01.2001, §45, https://hudoc.echr.coe.int/ukr?i=001-4891).
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам, у той час як підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України (ч. 2 ст. 177 КПК України).
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій.
Достовірність ризиків може бути встановлена шляхом перевірки відомостей про: 1) наявність документів, які дають змогу виїхати за межі країни; 2) майновий стан особи, який дає змогу існувати в умовах переховування, у тому числі за межами країни; 3) наявність громадянства іншої держави або документів, які дають право тимчасово чи постійно проживати на території іншої країни; 4) наявність членів родини, які проживають на території іншої країни та можуть надати тимчасовий чи постійний притулок підозрюваному; 5) наявність можливості (службове становище, безпосереднє знайомство, родинні зв`язки, матеріальний вплив тощо) впливу на свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; 6) інші обставини, які вказують на достовірність ризиків, - та повинна оцінюватися з урахуванням конкретних обставин кожного кримінального провадження.
При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного.
З його урахуванням слідчий суддя погоджується з доводами клопотання про наявність ризиків вказаних у клопотанні та наведених вище. Дійсність вказаних ризиків слідчим суддею оцінено у світлі факторів, пов`язаних з характером особи підозрюваного, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, та того, що вони належним чином вмотивовані прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема, до прикладу, факт перебування в розшуку є підставою вважати наявними ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слід зазначити, що згідно частини 1 статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.
З урахуванням вказаних обставин, встановлених ризиків, а також інших обставин, що мають значення для розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не здатний запобігти встановленим у кримінальному провадження ризикам та гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Отже, слідчий суддя вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також оголошення підозрюваного у міжнародний розшук.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається.
Враховуючи доведення прокурором наявності обставин визначених ст.177 КПК України (ризики), як і факту обґрунтованості підозри, а також наявність достатніх підстав вважати, що з метою ухиляння від органу досудового розслідування підозрювана особа перебуває за межами території України та оголошена в міжнародний розшук, слідчий суддя вважає наявними підстави для обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу учасників провадження, що у даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак, виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.
Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч.1, п.1 ч.2 ст.575 КПК). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу, строк дії такої ухвали не зазначається.
При цьому, час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 днів - тримання під вартою за ст.59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 днів - тимчасовий арешт заст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 днів - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст. 197 КПК.
Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч.6 ст.193 КПК України, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20.
При цьому слідчий суддя роз`яснює, що ч.6 ст.193 КПК України передбачено, що після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Керуючись статтями 177, 178, 183, 193, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, - 
П О С Т А Н О В И В: 

Клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_4 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №12025071050000704, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2025 року щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 – задоволити. 
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою .
Після затримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання з його участю про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. 
Повний текст ухвали виготовлено 4 червня 2026 року.  

Слідчий суддя 
Хустського районного суду:  ОСОБА_1