ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" червня 2026 р. Справа № 925/1591/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Горбасенка П.В.
суддів: Мальченко А.О. 
Сковородіної О.М. 

за участю секретаря судового засідання Байдрелової М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гісмап»
на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2026 (повний текст складено та підписано 10.03.2026)
та на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 26.02.2026 у справі № 925/1591/24 (суддя Скиба Г.М.)
за позовом Приватного підприємства «Зірка Черкащини»
до 1. Руськополянської сільської ради
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Гісмап»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю «Мошни Інвест Груп»
про визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити певні дії

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 03.06.2026

УСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Зірка Черкащини» (далі - позивач / ПП «Зірка Черкащини») звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до Руськополянської сільської ради (далі - відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гісмап» (далі - відповідач 2 / ТОВ «Гісмап»), в якій просило суд:
- визнати договір оренди землі від 28.05.2024 № 44, укладений між Руськополянською сільською радою та ТОВ «Гісмап» за результатами електронного аукціону № LRE001-UA-20240417-29076, недійсним із застосуванням наслідків недійсності такого правочину;
- скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 28.05.2024 № 44, номер запису про інше речове право: 55257826 від 29.05.2024, внесений державним реєстратором Танцюрою О.Ф. Виконавчого комітету Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 73417457 від 31.05.2024 о 08:09:52;
- зобов`язати ТОВ «Гісмап» повернути Руськополянській сільській раді земельну ділянку площею 0,2178 га з кадастровим номером 7124982500:03:001:0264, за цільовим призначенням - для будівництва та з обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код КВПЦ 07.01), яка розташована в Черкаській області, Черкаському районі, адмінмежах Руськополянської сільської ради;
- зобов`язати Руськополянську сільську раду повернути ТОВ «Гісмап» оплату, внесену за користування земельною ділянкою площею 0,2178 га з кадастровим номером 7124982500:03:001:0264 згідно з договором від 28.05.2024 № 44 в сумі 100 001, 00 грн;
- зобов`язати Руськополянську сільську раду підписати з ПП «Зірка Черкащини» протокол земельних торгів за результатами електронного аукціону № LRE001-UA-20240417-29076;
- зобов`язати Руськополянську сільську раду укласти з ПП «Зірка Черкащини» договір оренди землі за результатами електронного аукціону № LRE001-UA-20240417-29076 про продаж права оренди на земельну ділянку площею 0,2178 га з кадастровим номером 7124982500:03:001:0264, за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код КВЦП 07.01), яка розташована в Черкаській області, Черкаському районі, адмінмежах Руськополянської сільської ради.
Позовні вимоги обґрунтовані обставинами укладення договору оренди землі від 28.05.2024 № 44 за результатами аукціону № LRE001-UA-20240417-29076 не на конкурентних засадах, позаяк процедуру земельних торгів було спотворено антиконкурентними узгодженими діями його учасників - відповідачем 2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мошни Інвест Груп» (далі - ТОВ «Мошни Інвест Груп»), у зв`язку з чим, за доводами позивача, означений договір є таким, що суперечить нормам законодавства, а отже, підлягає визнанню судом недійсним як такий, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства з умислу ТОВ «Гісмап».
З огляду на наявність підстав для визнання договору оренди землі від 28.05.2024 № 44, укладеного між Руськополянською сільською радою та ТОВ «Гісмап» за результатами електронного аукціону № LRE001-UA-20240417-29076, недійсним, позивач наголошує на тому, що, з метою відновлення його порушеного права оренди на земельну ділянку у вигляді укладення договору на конкурентних торгах, належить також застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та зобов`язати кожну із сторін договору оренди землі від 28.05.2024 № 44 повернути іншій стороні останнього у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а саме: Руськополянську сільську раду повернути ТОВ «Гісмап» оплату за вказаним договором в сумі 100 001, 00 грн, тоді як ТОВ «Гісмап» повернути Руськополянській сільській раді земельну ділянку площею 0,2178 га з кадастровим номером 7124982500:03:001:0264.
Також в контексті наведеного ПП «Зірка Черкащини» зазначає про необхідність відновлення його законного права на участь у конкурентних торгах та отримання права укласти договір за результатами електронного аукціону № LRE001-UA-20240417-29076 про продаж права оренди на земельну ділянку, площею 0,2178 га, з кадастровим номером 7124982500:03:001:0264, через зобов`язання відповідача 1 укласти з позивачем договір оренди на вказану земельну ділянку.
Господарський суд Черкаської області ухвалою від 30.12.2024 відкрив провадження у справі № 925/1591/24, призначив підготовче засідання та встановив строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.
Господарський суд Черкаської області ухвалою від 05.03.2025 залучив в означену справу ТОВ «Мошни Інвест Груп» (далі - третя особа) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів та відклав проведення підготовчого засідання.
30.04.2025 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Черкаської області від ПП «Зірка Черкащини» надійшла заява про зміну підстав позову, у якій позивач виклав обставини, якими доповнив заявлені у позові підстави позову.
Так, у доповнення заявлених підстав позову ПП «Зірка Черкащини» зазначило, зокрема, про обставини подання ТОВ «Гісмап» під час участі у земельних торгах № LRE001-UA-20240417-29076 заяви про участь у земельних торгах для юридичних осіб-резидентів із неправдивими відомостями про її представника, що, зі свого боку, згідно із п. б ч. 19 ст. 137 Земельного кодексу України перешкоджало організатору земельних торгів - Руськополянській сільській раді вчинити дії з підписання протоколу торгів та укладення договору за результатами проведення земельних торгів із ТОВ «Гісмап».
Господарський суд Черкаської області ухвалою від 30.04.2025 у справі № 925/1591/24 прийняв заяву позивача про зміну підстав позову.
Господарський суд Черкаської області рішенням від 11.02.2026 у справі № 925/1591/24 задовольнив частково позовні вимоги, вирішив:
- визнати договір оренди землі від 28.05.2024 № 44, укладений між Руськополянською сільською радою та ТОВ «Гісмап» за результатами електронного аукціону № LRE001-UA-20240417-29076 - недійсним на майбутнє, з моменту набрання рішенням законної сили, із застосуванням наслідків недійсності такого правочину;
- скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 28.05.2024 № 44, номер запису про інше речове право: 55257826 від 29.05.2024, внесений державним реєстратором Танцюрою О.Ф. Виконавчого комітету Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 73417457 від 31.05.2024 о 08:09:52;
- зобов`язати ТОВ «Гісмап» повернути Руськополянській сільській раді земельну ділянку площею 0,2178 га з кадастровим номером 7124982500:03:001:0264, за цільовим призначенням - для будівництва та з обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код КВПЦ 07.01), яка розташована в Черкаській області, Черкаському районі, адмінмежах Руськополянської сільської ради;
- стягнути з ТОВ «Гісмап» на користь ПП «Зірка Черкащини» 9 084, 00 грн судового збору, в решті вимог відмовив.
Суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що з огляду на узгоджені дії пов`язаних учасників відкритого конкурсу з продажу права оренди земельної ділянки, - такі суб`єкти господарювання усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного за результатами проведеного аукціону договору оренди землі від 28.05.2024 № 44.
Поряд з тим місцевий господарський суд ствердив, що у спірних правовідносинах саме орган влади чи місцевого самоврядування має доводити правомірність своїх дій, однак належних доказів на підтримку своєї позиції відповідач 2 не надав, що призвело до спотворення результатів відкритого конкурсу.
Господарський суд Черкаської області наголосив, що організатор земельних торгів - Руськополянська сільська рада, в силу вимог, передбачених п. б ч. 19 ст. 137 Земельного кодексу України, не мав підписувати протокол торгів та укладати договір за результатами проведення земельних торгів із ТОВ «Гісмап», оскільки відповідач 2 подав заяву про участь у земельних торгах для юридичних осіб-резидентів, яка містить неправдиві відомості про її представника. 
В розрізі наведеного місцевий господарський суд зазначив, що такими діями відповідач 1 фактично самоусунувся, не перевірив наявність порушення законодавства чим допустив недбальство та неналежне врядування, сприяв подальшої легалізації спотворення торгів, а отже, допустив надання неправомірного права користування земельною ділянкою комунальної власності неналежному користувачу.
Відтак Господарський суд Черкаської області виснував, що вимоги позивача про визнання недійсним договору від 28.05.2024 № 44, укладеного за результатами таких торгів, та повернення відповідачем 2 відповідачу 1 одержаної в користування земельної ділянки площею 0,2178 га з кадастровим номером 7124982500:03:001:0264 є обґрунтованими, проте, з урахуванням особливості визнання недійсним договору оренди землі, - такий договір може бути визнаний недійсним лише на майбутнє, адже неможливо привести сторони в первинне становище та відновити якісні та споживчі характеристики землі (земельної ділянки). Суд першої інстанції також вказав, що з цих же підстав вимога позивача про повернення відповідачу 2 грошових коштів відповідачем 1 задоволенню не підлягає. 
Крім того Господарський суд Черкаської області наголосив, що у зв`язку із визнанням недійсним договору від 28.05.2024 № 44 на майбутнє також підлягає скасуванню його державна реєстрація в Державному реєстрі речових прав, позаяк рішення суду є підставою внесення до такого реєстру державним реєстратором запису про припинення відповідного права.
Стосовно ж вимог ПП «Зірка Черкащини» про зобов`язання Руськополянської сільської ради підписати з позивачем протокол земельних торгів за результатами електронного аукціону № LRE001-UA-20240417-29076 та укласти з ПП «Зірка Черкащини» договір про продаж права оренди на земельну ділянку площею 0,2178 га з кадастровим номером 7124982500:03:001:0264 місцевий господарський суд зауважив, що укладення договору з особою, яка мала право бути переможцем торгів, за рішенням суду без врахування протоколу аукціону - є виходом за межі позовних вимог позивача та підміною дискреційних повноважень органу місцевого самоврядування, у зв`язку з чим задоволення таких вимог не призведе до реального відновлення порушеного права ПП «Зірка Черкащини», а отже, в їх задоволенні належить відмовити. 
Господарський суд Черкаської області додатковим рішенням від 26.02.2026 у справі № 925/1591/24 залишив без задоволення заяву ТОВ «Гісмап» про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу).
В обґрунтування прийнятого додаткового рішення судом першої інстанції зазначено, що, враховуючи обставини порушення відповідачем 2 та третьою особою законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які (за мовчазної згоди Руськополянської сільської ради) призвели до спотворення результатів торгів № LRE001-UA-20240417-29076 з продажу права оренди на земельну ділянку площею 0,2178 га з кадастровим номером 7124982500:03:001:0264, та, зі свого боку, стали підставою для ухвалення судом рішення від 11.02.2026 про визнання недійсним договору від 28.05.2024 № 44, укладеного за результатами таких торгів, і про повернення відповідачем 2 відповідачу 1 одержаної в користування спірної земельної ділянки, - право на відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 50 000, 00 грн через їх стягнення з позивача в порядку ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у ТОВ «Гісмап» відсутнє.
Не погодившись із зазначеними вище рішеннями суду, ТОВ «Гісмап» (далі - скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просить: 
- скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2026 у справі № 925/1591/24 в частині задоволених позовних вимог, ухвалити в цій частині нове рішення, яким у позовних вимогах ПП «Зірка Черкащини» відмовити;
- скасувати додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 26.02.2026 у справі № 925/1591/24 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ТОВ «Гісмап» та стягнути з ПП «Зірка Черкащини» на його користь витрати на правничу допомогу у сумі 50 000, 00 грн.
В обґрунтування доводів та вимог апеляційних скарг скаржник посилається на обставини неврахування місцевим господарським судом того, що правила участі в земельних торгах є вичерпними та встановлені положеннями ст. 134-137 Земельного кодексу України, а також Вимогами щодо підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису), затвердженими постановою КМУ від 22.09.2021 № 1013, а не регулюються Законом України «Про Антимонопольний комітет України», а тим паче рішенням органу Антимонопольного комітету України.
В контексті зазначеного ТОВ «Гісмап» стверджує, що при оцінці законності проведення земельних торгів у формі аукціону слід виходити з додержання вимог Земельного кодексу України та відповідних нормативно-правових актів у земельній сфері, якими не заборонено участь у одному аукціоні (торгах) юридичних осіб, власниками та / чи керівниками яких є одна фізична особа.
За доводами скаржника, законодавство про захист економічної конкуренції не поширюється на відносини з продажу права оренди земельних ділянок на земельних торгах, що підтверджується висновками Верховного Суду у постановах від 28.03.2023 у справі № 927/719/21 та від 28.10.2019 у справі № 927/691/18, відтак суд першої інстанції фактично підмінив норми цивільного та земельного законодавства положеннями антимонопольного законодавства, яке регулює виключно питання захисту економічної конкуренції та не встановлює правових наслідків у вигляді недійсності цивільно-правових договорів.
Також, наголошуючи на тому, що вибраний ПП «Зірка Черкащини» спосіб захисту ніяким чином не поновив порушене його право на отримання в оренду спірної земельної ділянки та підписання з організатором відповідного договору, скаржник зазначає, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, що свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні всіх його позовних вимог.
В розрізі ж протиправності ухвалення додаткового рішення Господарського суду Черкаської області від 26.02.2026 у справі № 925/1591/24 ТОВ «Гісмап» зауважило про обставини винесення такого додаткового рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме:
- без врахування того, що після подання позивачем заяви про зміну підстав позову відповідач 2, користуючись своїм правом, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, подав відзив, у якому визначив орієнтовано понесені витрати за правничу допомогу в розмірі 50 000, 00 грн;
- без врахування того, що позивачем не подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, тоді як обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону;
- із необґрунтованим застосуванням ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, позаяк місцевим господарським судом не зазначено в чому полягає зловживання відповідачем 2 процесуальним правом, в чому полягає те, що спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.
Відтак, за твердженнями скаржника, враховуючи все зазначене вище, наявні ґрунтовні підстави для скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2026 та додаткового рішення Господарського суду Черкаської області від 26.02.2026 у справі № 925/1591/24.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2026 апеляційні скарги ТОВ «Гісмап» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Горбасенка П.В. , суддів Мальченко А.О., Сковородіної О.М.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 30.03.2026 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Гісмап» на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 26.02.2026 у справі № 925/1591/24, призначив апеляційну скаргу до розгляду на 29.04.2026, витребував з Господарського суду Черкаської області матеріали цієї справи та встановив учасникам апеляційного провадження строк для подання до суду у письмовій формі відзивів на апеляційну скаргу.
Поряд з тим Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 30.03.2026 залишив без руху апеляційну скаргу ТОВ «Гісмап» на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2026 у справі № 925/1591/24 та запропонував скаржникові усунути допущені останнім при поданні апеляційної скарги недоліки протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.
06.04.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 925/1591/24.
Також 06.04.2026 через підсистему «Електронний суд», на виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, від ТОВ «Гісмап» надійшла заява про усунення недоліків.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 13.04.2026 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Гісмап» на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2026 у справі № 925/1591/24, призначив апеляційну скаргу до розгляду на 29.04.2026 та встановив учасникам апеляційного провадження строк для подання до суду у письмовій формі відзивів на апеляційну скаргу.
15.04.2026 та 27.04.2026, в межах встановлених Північним апеляційним господарським судом строків, від ПП «Зірка Черкащини» надійшли відзиви на апеляційні скарги, у яких останнє просить залишити без задоволення апеляційні скарги ТОВ «Гісмап» на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 26.02.2026 у справі № 925/1591/24, а вказані рішення залишити без змін.
Так, мотивуючи свою позицію, ПП «Зірка Черкащини» наголошує на тому, що хибність доводів скаржника щодо нерозповсюдження дії Закону України «Про захист економічної конкуренції» на земельні торги підтверджується обставинами справи та сталою судовою практикою.
Водночас в контексті доводів відповідача 2 стосовно відновлення порушеного права прийнятим рішенням суду, посилаючись на ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, якою закріплено, що: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, - позивач стверджує, що оцінювати ступінь відновлення порушеного права позивача є виключним правом самого позивача, а не інших учасників справи, зокрема відповідача, який це право порушив.
Щодо апеляційного оскарження додаткового рішення про залишення без задоволення заяви ТОВ «Гісмап» про ухвалення додаткового рішення ПП «Зірка Черкащини» зауважило, що, висновуючи про те, що спір виник внаслідок неправильних дій (зокрема) відповідача 2, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що право на відшкодування понесених останнім судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 50 000, 00 грн шляхом їх стягнення з позивача в порядку ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України - відсутнє.
Також позивач звертає увагу суду, зокрема, на обставини:
- неподання до закінчення судових дебатів у справі належних доказів на підтвердження понесених ТОВ «Гісмап» судових витрат, як і необґрунтування об`єктивної неможливості їх надання;
- відсутності зв`язку наданого ТОВ «Гісмап» в підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката договору № 1 від 03.01.2025 як із предметом позову, так і зі справою № 925/1591/24 загалом, тоді як провадження в означеній справі було відкрито ще 30.12.2024 і про предмет позову і номер справи відповідачу 2 вже було відомо;
- визначення відповідачем 2 у відзиві на позов попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, у зв`язку з розглядом справи, у розмірі 25 000, 00 грн за правничу допомогу, тоді як в заяві про ухвалення додаткового рішення заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу у два рази більші;
- необхідності звернення ПП «Зірка Черкащини» за захистом свого права до суду саме через неправомірні дії відповідачів, зокрема антиконкурентні узгоджені дії ТОВ «Гісмап» та ТОВ «Мошни Інвест Груп» під час участі у земельних торгах.
З огляду зазначеного ПП «Зірка Черкащини» стверджує про обґрунтованість як рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2026, так і додаткового рішення Господарського суду Черкаської області від 26.02.2026 у справі № 925/1591/24, а отже, про відсутність ґрунтовних підстав для їх скасування.
27.04.2026 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від ПП «Зірка Черкащини» надійшли два ідентичні за змістом клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтовані обставинами неможливості бути присутнім під час розгляду справи у судовому засіданні 29.04.2026 представником позивача.
28.04.2026 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «Гісмап» надійшли аналогічні поданим позивачем клопотання, згідно змісту яких відповідач 2 також просив відкласти розгляд справи у призначену на 29.04.2026 судовому засіданні.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 29.04.2026 призначив спільний розгляд апеляційних скарг ТОВ «Гісмап» на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2026 і на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 26.02.2026 у справі № 925/1591/24 та відклав судове засідання з розгляду апеляційних скарг на 03.06.2026.
20.05.2026 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Руськополянської сільської ради надійшла заява, згідно якої відповідач 1 просив здійснювати розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні 03.06.2026 без участі його представника, а також задовольнити апеляційні скарги ТОВ «Гісмап» з мотивів та підстав, які зазначені в останніх.
У судове засідання 03.06.2026 з`явився представник відповідача 2, який наполягав на задоволенні апеляційних скарг та, відповідно, скасуванні рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2026 і додаткового рішення Господарського суду Черкаської області від 26.02.2026 у справі № 925/1591/24.
Також у судовому засіданні 03.06.2026 брав участь представник позивача, який підтримав доводи, викладені у відзивах на апеляційну скаргу, просив суд відмовити у задоволенні апеляційних скарг, а відповідні рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Водночас представники відповідача 1 та третьої особи у таке судове засідання не з`явилися, тоді як про день, час та місце судового розгляду останні були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах означеної справи довідки про доставку електронного документа до електронних кабінетів Руськополянської сільської ради та ТОВ «Мошни Інвест Груп».
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. 
За змістом ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників учасників справи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідача 1 та третьої особи, які, зі свого боку, належним чином повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.
Приписами ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права. 
Розглянувши доводи та вимоги апеляційних скарг, з урахуванням їх меж (а саме з урахуванням того, що скаржник не погоджується з рішенням суду першої інстанції лише в частині задоволених позовних вимог, а також з додатковим рішенням в частині залишення без задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат), заслухавши усні пояснення представників позивача та відповідача 2, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оцінивши висновки місцевого господарського суду на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія вважає за доцільне зазначити таке.
Як установлено місцевим господарським судом, на виконання рішення Руськополянської сільської ради від 21.03.2024 № 44-10/VІІІ, було оголошено відкриті земельні торги № LRE001-UA-20240417-29076 про продаж права оренди земельної ділянки площею 0,2178 га з кадастровим номером 7124982500:03:001:0264, за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код КВЦП 07.01), яка розташована в Черкаській області, Черкаському районі, за межами с. Геронимівка в адмінмежах Руськополянської сільської ради. У цих торгах зареєструвались та брали участь суб`єкти господарювання: ПП «Зірка Черкащини», ТОВ «Гісмап» та ТОВ «Мошни Інвест Груп».
17.05.2024 о 15:05 год організатором аукціону - Руськополянською сільською радою було розміщено підписаний між переможцем аукціону - ТОВ «Гісмап», організатором Руськополянською сільською радою та електронним майданчиком Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр аукціонів «ЮА Ленд» протокол про результати аукціону № LRE001-UA-20240417-29076.
Згідно з протоколом про результати електронного аукціону № LRE001-UA-20240417-29076 кінцева пропозиція позивача - ПП «Зірка Черкащини» з ціною 100 000, 00 грн була наступною за пропозицією переможця торгів - ТОВ «Гісмап» з ціною 100 001, 00 грн.
За результатами проведених торгів, 28.05.2024 між Руськополянською сільською радою як орендодавцем та ТОВ «Гісмап» як орендарем було укладено та підписано у формі єдиного документа договір оренди землі № 44, згідно умов якого орендодавець на підставі рішення Руськополянської сільської ради від 21.03.2024 № 44-10/VIII «Про проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельних ділянок» та протоколу земельних торгів від 17.05.2024 № LRE001-UA-20240417-29076 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, що відноситься до категорії земель: землі рекреаційного призначення (код 700), цільове призначення - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код КВЦПЗ - 07.01), що знаходиться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, адміністративні межі Руськополянської сільської ради, за межами с. Геронимівка.
Рішенням адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 11.09.2025 № 60/187-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 488/60/186-рп/к.24 визнано, що ТОВ «Гісмап» і ТОВ «Мошни Інвест Груп» вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціонів, під час участі в аукціоні «Продаж права оренди на земельну ділянку, площею 0,2178 га, з кадастровим номером 7124982500:03:001:0264, за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код КВЦІ 07.01), яка розташована в Черкаській області, Черкаському районі, адміністративні межі Руськополянської сільської ради», який проводився через платформу «Прозорро.ПродаЖІ» Руськополянською сільською радою (ідентифікатор електронного аукціону в системі - LRE001-UA-20240417-29076), та накладено на ТОВ «Гісмап» і на ТОВ «Мошни Інвест Груп» штраф у розмірі 30 000, 00 грн.
Наведеним рішенням № 60/187-р/к встановлено, зокрема, таке.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг від 21.06.2024 № 33151784) у період участі в аукціоні засновником, кінцевим бенефіціарним власником та керівником ТОВ «Гісмап» був ОСОБА_2 , із часткою у статутному капіталі 100 %.
Згідно зі статутом ТОВ «Гісмап», затвердженим загальними зборами засновників, органами управління товариства є загальні збори учасників та директор.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг від 21.06.2024 № 33151904) у період участі в аукціоні засновником, кінцевим бенефіціарним власником та керівником ТОВ «Мошни Інвест Груп» також був ОСОБА_2 , із часткою у статутному капіталі 100 %.
Згідно зі статутом ТОВ «Мошни Інвест Груп», затвердженим рішенням засновника про створення, органами управління товариства є загальні збори учасників та директор.
У період проведення аукціону ОСОБА_2 , будучи засновником (учасником), кінцевим бенефіціарним власником та директором обох товариств (ТОВ «Гісмап» та ТОВ «Мошни Інвест Груп»), здійснював вирішальний вплив на їх управління та господарську діяльність.
Приписами ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» унормовано, що контроль - це можливість однієї чи декількох юридичних та / або фізичних осіб чинити вирішальний вплив на господарську діяльність суб`єкта господарювання або його частини, що здійснюється безпосередньо або через інших осіб, зокрема завдяки праву володіння чи користування всіма активами або їх значною частиною, праву вирішального впливу на формування складу та результати голосування органів управління, укладенню договорів, які дають можливість визначати умови господарської діяльності, або заміщенню керівних посад.
Пов`язаними особами є юридичні та / або фізичні особи, які спільно або узгоджено здійснюють господарську діяльність чи чинять вплив на господарську діяльність суб`єкта господарювання. Можливість однієї або декількох пов`язаних осіб чинити вирішальний вплив означає відсутність у суб`єкта господарювання здатності самостійно та незалежно визначати свою поведінку на ринку.
Відтак адміністративною колегією Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Північне міжобласне ТВ АМКУ / орган АМКУ) було встановлено, що, з огляду на одночасне володіння статутними капіталами ТОВ «Гісмап» та ТОВ «Мошни Інвест Груп», а також одночасне перебування ОСОБА_2 на посаді керівника обох товариств, зазначені суб`єкти господарювання є пов`язаними відносинами контролю у розумінні ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Водночас пов`язаність ТОВ «Гісмап» та ТОВ «Мошни Інвест Груп» між собою відносинами контролю створювала умови для обміну інформацією між ними та унеможливлювала існування реальної конкуренції між товариствами під час їх участі в аукціоні. 
Вказане свідчить про те, що ТОВ «Гісмап» та ТОВ «Мошни Інвест Груп» були обізнані про діяльність одне одного, що виключає їх самостійну та незалежну участь в аукціоні та свідчить про антиконкурентну узгоджену поведінку товариств.
Поряд з тим кожен учасник, який має намір взяти участь в електронних торгах у системі «Прозорро.Продажі», зобов`язаний до завершення періоду прийому пропозицій сплатити на рахунки електронного майданчика відповідні обов`язкові платежі, а саме: реєстраційний внесок, який сплачується за участь в аукціоні та не підлягає поверненню, а також гарантійний внесок, що сплачується з метою забезпечення виконання учасником своїх зобов`язань у разі перемоги в електронному аукціоні.
ТОВ «Мошни Інвест Груп» до заяви про участь у земельних торгах у системі «Прозорро.Продажі» завантажило платіжні доручення від 14.05.2024 про сплату реєстраційного та гарантійного внесків на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр аукціонів «ЮА Ленд» для участі в аукціоні з IBAN-рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в Черкаському обласному управлінні Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», а саме: платіжне доручення № 60 на суму 710, 00 грн - як реєстраційний внесок згідно з рахунком від 14.05.2024 № RF202405-3532605761, а також платіжне доручення № 61 на суму 4 552, 00 грн - як гарантійний внесок згідно з рахунком від 14.05.2024 № GF202405-3019961091.
Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» листом від 02.09.2024 № 46/12-06/112564/2024 повідомило орган АМКУ, що у ТОВ «Мошни Інвест Груп» відсутні відкриті / закриті рахунки в такому банку.
Згідно інформації, наданої Державною податковою службою України листом від 15.07.2024 № 9024/5/99-00-04-03-01-05, органом АМКУ встановлено, що IBAN-рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в Черкаському обласному управлінні Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», належить ТОВ «Гісмап».
Згідно з інформацією, наданою Державною податковою службою України, органом АМКУ встановлено, що ТОВ «Мошни Інвест Груп» протягом I півріччя 2024 року, у тому числі в період участі в аукціоні, мало відкритий рахунок лише в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»).
АТ КБ «Приватбанк» листом від 03.07.2024 № 20.1.0.0.0/7-240628/31704 повідомило, що рух коштів по рахунку ТОВ «Мошни Інвест Груп» за період з 01.01.2024 по 30.06.2024, зокрема у період участі в аукціоні, не здійснювався.
Отже, за доводами Північного міжобласного ТВ АМКУ, ТОВ «Гісмап», сплативши реєстраційний та гарантійний внески замість ТОВ «Мошни Інвест Груп», фактично забезпечило можливість останнього взяти участь в аукціоні.
За наведених обставин, дії ТОВ «Гісмап» та ТОВ «Мошни Інвест Груп» свідчать про єдність їх економічних інтересів, узгодженість поведінки та спільну зацікавленість у забезпеченні участі обох суб`єктів в аукціоні з метою недопущення визнання його таким, що не відбувся.
Крім того за інформацією, наданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр аукціонів «ЮА Ленд» (далі - ТОВ «Центр аукціонів «ЮА Ленд») листом від 18.03.2025 № 18/03/25, представником, який здійснював комунікацію з ТОВ «Центр аукціонів «ЮА Ленд» під час реєстрації та проведення аукціону як від імені ТОВ «Гісмап», так і від імені ТОВ «Мошни Інвест Груп», була одна й та сама особа - ОСОБА_2 .
Зазначені обставини свідчать про відсутність самостійності та незалежності дій ТОВ «Гісмап» і ТОВ «Мошни Інвест Груп» під час участі в аукціоні, а також підтверджують відсутність між ними реальної конкуренції.
Приписами ч. 7 ст. 137 Земельного кодексу України визначено, що особа, яка має намір взяти участь у земельних торгах, подає через особистий кабінет в електронній торговій системі заяву про участь у земельних торгах, підписану кваліфікованим електронним підписом.
ТОВ «Гісмап» завантажило до електронної торгової системи «Прозорро.Продажі» заяву про участь у земельних торгах від 15.05.2024, підписану кваліфікованим електронним підписом директора товариства - Пороном А.В.
Листом без номера та дати (вх. № 60-01/2997 від 29.07.2024) ТОВ «Гісмап» повідомило, що не залучало третіх осіб до підготовки документів для участі в аукціоні, а участь в аукціоні та формування цінових пропозицій здійснювалися безпосередньо директором товариства.
ТОВ «Мошни Інвест Груп» також завантажило до електронної торгової системи «Прозорро.Продажі» заяву про участь у земельних торгах від 14.05.2024, підписану кваліфікованим електронним підписом директора товариства - Пороном А.В.
Наведені обставини свідчать, що підготовка та подання документів обома товариствами здійснювалися однією і тією ж особою, що виключає самостійність та незалежність їх дій під час участі в аукціоні.
При цьому відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг від 21.06.2024 № 33151904) у період проведення аукціону в розділі «Інформація для зв`язку» щодо ТОВ «Мошни Інвест Груп» було зазначено контактний номер телефону НОМЕР_2 .
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг від 21.06.2024 № 33151784) у період проведення аукціону в розділі «Інформація для зв`язку» щодо ТОВ «Гісмап» було зазначено контактний номер телефону НОМЕР_3 .
Приватне акціонерне товариство «Київстар» листом від 02.06.2025 № 16565/01 повідомило, що номер телефону НОМЕР_2 обслуговувався знеособлено.
Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» листом від 29.05.2025 № 02/КІ-Б/293 повідомило, що номер телефону НОМЕР_3 обслуговувався знеособлено.
За результатами аналізу отриманої інформації Північним міжобласним ТВ АМКУ встановлено, що протягом I кварталу 2024 року, зокрема у період підготовки та безпосередньої участі ТОВ «Гісмап» і ТОВ «Мошни Інвест Груп» в аукціоні, за вказаними номерами телефонів відбувалися телефонні з`єднання.
Наявність регулярних телефонних з`єднань між контактними номерами, зазначеними товариствами як офіційні засоби зв`язку, свідчить про здійснення між ними комунікації у період підготовки та участі в аукціоні, що вказує на координацію дій ТОВ «Гісмап» і ТОВ «Мошни Інвест Груп».
До того ж за результатами аналізу PDF-файлів, завантажених ТОВ «Гісмап» та ТОВ «Мошни Інвест Груп» до електронної торгової системи «Прозорро.Продажі» для участі в аукціоні, встановлено, що відповідні файли мають ідентичні або істотно схожі технічні властивості (метадані).
Властивості електронного документа (метадані) являють собою сукупність технічних відомостей про файл, які автоматично формуються під час його створення та відображають налаштування програмного забезпечення, тип і модель технічного пристрою, а також інші індивідуальні характеристики середовища, у якому створювався або оброблявся документ. Такі властивості є унікальними вхідними даними електронного документа та, як правило, відрізняються залежно від автора файлу, використаного обладнання, програмного забезпечення для створення або сканування документів, засобів конвертації у формат PDF та інших технічних параметрів.
Аналіз метаданих PDF-файлів, завантажених ТОВ «Гісмап» та ТОВ «Мошни Інвест Груп», свідчить, що значна частина документів обох товариств створена з використанням однакового програмного забезпечення та технічних засобів, зокрема із зазначенням додатків «Apache FOP Version 2.2» та «Canon MF440 Series», виробника PDF - «Adobe PSL 1.4e for Canon», а також однакових версій PDF - «1.4 (Acrobat 5.x)».
Також у складі пропозицій ТОВ «Гісмап» та ТОВ «Мошни Інвест Груп» завантажені заяви на участь в аукціоні, які мають повністю ідентичні технічні параметри, а саме: додаток «Microsoft Word 2016», виробник PDF - «www.ilovepdf.com», версія PDF - « 1.5 (Acrobat 6.x)», а також одного й того самого автора документа - «Lazebna».
З урахуванням установлених обставин, зокрема тотожності програмного забезпечення, виробника та версії PDF-файлів, однакових моделей обладнання, а також спільного автора документів, завантаження товариствами електронних файлів з ідентичними метаданими не може розцінюватися як випадковий збіг. Навпаки, це свідчить про створення відповідних файлів із використанням одного й того самого комп`ютерного обладнання та програмного середовища, а також про спільну, узгоджену підготовку документів ТОВ «Гісмап» та ТОВ «Мошни Інвест Груп» для участі в аукціоні.
Отже, органом АМКУ під час розгляду антимонопольної справи № 488/60/186-рп/к.24 було встановлено ряд обставин, підтверджених зібраними доказами, які не можуть бути результатом випадкового збігу чи наслідком дії об`єктивних чинників, а свідчать про вчинення ТОВ «Гісмап» і ТОВ «Мошни Інвест Груп» антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів аукціону № LRE001-UA-20240417-29076, а саме:
- пов`язаність ТОВ «Гісмап» і ТОВ «Мошни Інвест Груп» відносинами контролю;
- забезпечення ТОВ «Гісмап» можливості для ТОВ «Мошни Інвест Груп» взяти участь в аукціоні;
- зазначення однієї й тієї самої контактної особи ТОВ «Гісмап» та ТОВ «Мошни Інвест Груп» на електронному майданчику;
- подання документів для участі в аукціоні, підписаних однією особою;
- наявність спільних властивостей електронних PDF-файлів, завантажених ТОВ «Гісмап» та ТОВ «Мошни Інвест Груп»;
- здійснення комунікації між ТОВ «Гісмап» та ТОВ «Мошни Інвест Груп», а отже, погоджену участь учасників у торгах.
Наведені обставини наявності у ТОВ «Гісмап» і ТОВ «Мошни Інвест Груп» спільних інтересів та взаємозв`язків, обізнаність та системність поведінки останніх під час участі в аукціоні свідчать про те, що відповідач 2 і третя особа мали можливість узгодити й узгодили свою поведінку під час участі в аукціоні, замінивши ризик, який породжує конкуренція, на координацію своєї економічної поведінки.
Узгодивши свою поведінку та свої пропозиції, ТОВ «Гісмап» і ТОВ «Мошни Інвест Груп» тим самим усунули конкуренцію та змагальність між собою, а отже, спотворили результат проведення замовника аукціону, порушивши право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, відтак вчинили антиконкурентні узгоджені дії, заборонені законом.
Враховуючи викладене, така поведінка відповідача 2 і третьої особи становить порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів аукціону, заборонених відповідно до п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
В розрізі викладеного слід зазначити, що станом на дату проголошення вступної та резолютивної частин означеної постанови, ухваленої за результатами апеляційного перегляду оскаржуваних рішень у цій справі, рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2026, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2026 у справі № 910/13919/25, відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Гісмап» до Північного міжобласного ТВ АМКУ про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Північного міжобласного ТВ АМКУ від 11.09.2025 за № 60/187-р/к у справі № 488/60/186-рп/к.24.
З огляду зазначеного рішення адміністративної колегії Північного міжобласного ТВ АМКУ від 11.09.2025 за № 60/187-р/к у справі № 488/60/186-рп/к.24 не скасоване і є чинним.
Відповідно до ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу, і такі способи мають бути доступними й ефективними.
Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.
Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.
Приписами ч. 1, 2 ст. 5 ГПК України унормовано, що здійснюючи правосуддя господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно із ч. 1 ст. 203, ч. 3 ст. 228 ЦК України зміст правочину не може суперечити, зокрема, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Норма аналогічного змісту міститься у ч. 1 ст. 208 ГК України.
При вирішенні справ у спорах про визнання недійсними договорів згідно зі ст. 228 ЦК України, зокрема, ч. 3 цієї норми, ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Протиправна мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.
Отже, для правильного вирішення спору необхідно встановити, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов`язання, а також наявність наміру (умислу) у кожної із сторін. Наявність такого наміру (умислу) у сторін (сторони) означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність договору, що укладається, і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Намір юридичної особи визначається як намір тієї посадової або іншої фізичної особи, яка підписала договір, маючи на це належні повноваження. За відсутності останніх наявність наміру у юридичної особи не може вважатися встановленою.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 922/1391/18, від 20.10.2021 у справі № 910/4089/20, від 15.12.2021 у справі № 910/6271/17.
За змістом ст. 13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Подібна норма міститься і у ст. 1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).
Земельне законодавство базується на таких принципах: а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; г) забезпечення раціонального використання та охорони земель; ґ) забезпечення гарантій прав на землю; д) пріоритету вимог екологічної безпеки (ст. 5 ЗК України).
Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ст. 93 ЗК України).
Порядок передачі земельних ділянок в оренду визначає ст. 124 ЗК України, згідно з якою:
- передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу (ч. 1 ст. 124 ЗК України);
- передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч. 2, 3 ст. 134 цього Кодексу (ч. 2 ст. 124 ЗК України);
- передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним ч. 2, 3 ст. 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому ст. 123 цього Кодексу (ч. 3 ст. 124 ЗК України).
Приписами ч. 1 ст. 134 ЗК України унормовано, що земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренда, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
Земельні торги (аукціони) - це конкурентний спосіб продажу земельних ділянок або прав на них (оренда, емфітевзис, суперфіцій), де переможцем стає учасник, який запропонував найвищу ціну.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність.
Як констатує Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
При цьому ст. 13 ЦК України, якою регламентовано цілі реалізації цивільних прав, не допускає їх використання з метою неправомірного обмеження конкуренції, а також недобросовісну конкуренцію та зловживання правом.
Закон України «Про захист економічної конкуренції» визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.
Положеннями ст. 1, 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що конкуренція - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.
Суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.
Одним із найпоширеніших видів порушень, що спотворює конкуренцію є антиконкурентні узгоджені дії, внаслідок яких усувається конкуренція та змагальність між учасниками, що призводить до спотворення конкурентного середовища в цілому.
Так, згідно із п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів. Відповідні дії становлять порушення законодавства про захист економічної конкуренції (п. 1 ст. 50 цього ж Закону).
Беручи до уваги те, що земельні торги здійснюються з обов`язковим додержанням принципів відкритості конкурсної системи при виборі їх переможця для, зокрема, укладення із останнім договору на користування земельною ділянкою з метою забезпечення максимально ефективного і раціонального використання землі, тоді як узгоджені дії учасників аукціону та відсутність реальної конкуренції унеможливлює прозорий та відкритий аукціон з продажу прав на земельну ділянку, чим, зі свого боку, порушуються інтереси держави та суспільства, - встановлене в установленому порядку порушення законодавства про захист економічної конкуренції є свідченням недійсних результатів аукціону, що зумовлює також недійсність укладеного з переможцем договору оренди землі відповідно до ч. 3 ст. 228 ЦК України.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги відповідача 2, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити, що ТОВ «Гісмап» та ТОВ «Мошни Інвест Груп» умисно, з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, порушено вимоги законодавства про захист економічної конкуренції під час їх участі в електронному аукціоні № LRE001-UA-20240417-29076 з продажу права оренди земельної ділянки через спотворення його результатів.
Отже, договір оренди землі, укладений за результатами аукціону, проведеного за відсутності добросовісної конкуренції серед учасників, є недійсним відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 3 ст. 215 та ч. 3 ст. 228 ЦК України, а також таким, що суперечить актам цивільного законодавства та інтересам держави і суспільства щодо необхідності додержання встановленого законодавством порядку надання землі у користування та забезпечення добросовісної конкуренції при виборі переможця конкурсу задля укладення відповідного договору.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання договору оренди землі від 28.05.2024 № 44 недійсним.
Неправомірна поведінка, що мала місце на стадії проведення аукціону та прийняття спірного рішення не може мати правомірного наслідку - укладення договору, а тому, враховуючи, зокрема, те, що рішення суду є підставою внесення державним реєстратором запису про припинення права в Державний реєстр речових прав, позовні вимоги про скасування державної реєстрації договору оренди землі від 28.05.2024 № 44 є також обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того ст. 16 Закону України «Про оренду землі» визначає порядок укладення договору оренди землі. Законодавець розрізняє використання земель приватної та державної власності. 
Так, укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами земельних торгів.
Поряд з тим підготовка лоту до конкурсу регламентована підзаконними нормативними документами та технічними регламентами: відповідно до п. 29 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 № 1013 «Про деякі питання підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису)» під час реєстрації для участі в земельних торгах потенційний покупець через свій особистий кабінет заповнює електронну форму, подає в довільній формі заяву про участь у земельних торгах, на яку накладається електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, і завантажує електронні копії документів, передбачені ч. 7 ст. 137 ЗК України. Заява про участь у земельних торгах подається у період, що починається через два робочих дні з дня оприлюднення оголошення про земельні торги та до закінчення кінцевого строку подання заяв про участь у земельних торгах.
Приписами ч. 7 ст. 137 ЗК України визначено, що особа, яка бажає взяти участь у земельних торгах, подає через особистий кабінет в електронній торговій системі:
а) заяву про участь у земельних торгах, підписану кваліфікованим електронним підписом;
б) для юридичної особи - копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань або копію документа про реєстрацію у державі її місцезнаходження (витяг із торговельного, банківського або судового реєстру тощо), засвідчену згідно із законодавством держави його видачі, перекладену українською мовою (для юридичної особи - нерезидента), інформацію про державу, в якій зареєстровані або мають постійне місце проживання засновники (учасники) юридичної особи, у статутному (складеному) капіталі якої є частка іноземного капіталу, інформацію про кінцевого бенефіціарного власника. Якщо особа не має кінцевого бенефіціарного власника, зазначається інформація про відсутність кінцевого бенефіціарного власника і про причину його відсутності;
для громадянина України, фізичної особи-підприємця - копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або копію паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
для іноземних громадян та осіб без громадянства - інформацію про прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), громадянство (підданство) іншої держави, постійне місце проживання в державі, громадянином (підданим) якої є особа, копію документа, що посвідчує особу.
Копії зазначених документів засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, яка бажає взяти участь у торгах;
в) документи, що підтверджують сплату реєстраційного та гарантійного внесків (копії розрахункових документів, виписки з рахунків), а в разі проведення земельних торгів з продажу земельних ділянок сільськогосподарського призначення - документи, що підтверджують сплату таких платежів з рахунку особи, яка бажає взяти участь у торгах, відкритого в українському або іноземному банку (крім банків держав, внесених FATF до списку держав, що не співпрацюють у сфері протидії відмиванню доходів, одержаних злочинним шляхом).
Представник фізичної чи юридичної особи також розміщує документи, що підтверджують його право діяти від імені учасника торгів.
Відповідно до п. б ч. 19 ст. 137 ЗК України організатор земельних торгів не підписує протокол торгів, не укладає договір за результатами проведення земельних торгів з переможцем торгів, який, зокрема, не подав документи або відомості, обов`язковість подання яких встановлена частиною сьомою цієї статті, та / або в зазначених документах наявні неправдиві відомості.
Як випливає із матеріалів означеної справи, у порядку підготовки до земельних торгів № LRE001-UA-20240417-29076 за замовленням Руськополянскої сільської ради ТОВ «Гісмап» подало заяву про участь у земельних торгах для юридичних осіб-резидентів, яка містить неправдиві відомості про її представника, а саме відомості про номер паспорта директора Порона А.В. серії НС № 62138, який є відмінним від номера паспорта, вказаного у наказі про його призначення та протоколі загальних зборів (серія НС № 762138).
Відтак апеляційний господарський суд погоджується з висновком Господарського суду Черкаської області про те, що, в силу вимог, передбачених п. б ч. 19 ст. 137 ЗК України, відповідач 1 як організатор земельних торгів не повинен був підписувати протокол торгів та укладати договір за результатами проведення земельних торгів із ТОВ «Гісмап».
Організатор земельних торгів не може обмежуватись формальним виконанням процедурних дій та підписанням протоколу аукціону без перевірки законності участі переможця у торгах. Невиконання такого обов`язку свідчить про самоусунення органу влади від виконання функцій контролю за законністю процедури торгів. 
Означене свідчить про правильність висновку суду першої інстанції щодо того, що Руськополянска сільська рада фактично самоусунулася, не перевірила наявність порушення законодавства, чим, зі свого боку, допустила надання неправомірного права користування земельною ділянкою комунальної власності неналежному користувачу, що суперечить публічним інтересам територіальної громади.
Отже, наведені вище обставини є додатковим підтвердженням правомірності задоволення місцевим господарським судом вимог ПП «Зірка Черкащини» про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації.
Стосовно ж посилань скаржника на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 28.03.2023 у справі № 927/719/21 та від 28.10.2019 у справі № 927/691/18, судова колегія вважає за необхідне зауважити таке.
Предметом позову у справі № 927/719/21 було скасування результатів земельних торгів, скасування запису та визнання недійсним договору оренди землі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок незаконних дій Державного підприємства «Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» порушено право Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» на участь у земельних торгах, за результатами яких між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Селз» укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 183,0000 га, розташованої в адміністративних межах (за межами населених пунктів) Тютюнницької сільської ради Корюківського району Чернігівської області.
Предметом позову у справі № 927/691/18 було визнання недійсними та скасування результатів земельних торгів у формі аукціону. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що виконавець земельних торгів - Державне підприємство «Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» провів зазначені земельні торги із порушенням порядку, передбаченого ст. 137 ЗК України, та перевищив свої повноваження.
Водночас в означеній справі розглядається спір, зокрема, про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, зобов`язання повернути земельну ділянку, обґрунтований обставинами укладення договору оренди землі за результатами аукціону, проведеного за відсутності добросовісної конкуренції серед учасників, а також всупереч положенням п. б ч. 19 ст. 137 ЗК України.
З огляду на викладене, проаналізувавши зміст судових рішень у наведених вище справах, колегія суддів зазначає, що правовідносини у таких справах, з урахуванням предмета та підстав позову, правового регулювання, кваліфікації спірних правовідносин, не є подібними до справи, що розглядається.
Апеляційний господарський суд виходить з того, що висновки у зазначених скаржником справах та у справі № 925/1591/24, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.
Ураховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, судова колегія дійшла висновку про неподібність справ № 927/719/21 та № 927/691/18 за наведеними правовими ознаками зі справою, що розглядається, адже остання відрізняється за підставою позову, за доводами і доказами, наданими сторонами, предметом їх доказування, у зв`язку з чим застосування норм права, наведених відповідачем 2, за неподібності правовідносин у цих справах не може бути аналогічним, а тому вони не є релевантними до обставин означеної справи.
Приписами ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.
Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину.
Такий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15.
Як зазначила об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 15.03.2024 у справі № 904/192/22, позовна вимога про визнання правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема, про стягнення коштів на користь позивача, витребування / повернення майна з володіння відповідача.
Відповідно до ст. 215 та 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину, як і про визнання його недійсним, може бути заявлена однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Така вимога може бути об`єднана з вимогою про визнання правочину недійсним, що в цілому сприяє швидкому та ефективному відновленню правового становища сторін, яке існувало до вчинення правочину, або заявлена як самостійна вимога у вигляді окремого позову. Якщо позов щодо застосування наслідків недійсності правочину не подано, суд не може застосувати наслідки недійсності оспорюваного правочину з власної ініціативи, оскільки згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 216 ЦК України зазначене право є у суду лише щодо нікчемних правочинів.
Подібну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15, від 09.09.2021 у справі № 925/1276/19 та від 26.05.2023 у справі № 905/77/21.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Однак якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ГПК України).
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства. Застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду.
Аналогічні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20. 
Спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту) 
Подібна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18.
Беручи до уваги зазначене, апеляційний господарський суд висновує, що визнання недійсним оспорюваного договору оренди землі матиме наслідком повернення земельної ділянки площею 0,2178 га з кадастровим номером 7124982500:03:001:0264 Руськополянській сільській раді, що свідчить про досягнення позивачем бажаного результату подання позову.
Відтак обраний ПП «Зірка Черкащини» спосіб захисту у вигляді вимог про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації та зобов`язання повернути земельну ділянку не зумовлює необхідність у зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту, а отже, є ефективним, що спростовує доводи відповідача 2 про протилежне.
Виходячи з наведених обставин, суд першої інстанції правомірно виснував про задоволення також вимоги ПП «Зірка Черкащини» про зобов`язати ТОВ «Гісмап» повернути Руськополянській сільській раді земельну ділянку.
Отже, підсумовуючи викладене в сукупності, колегія суддів погоджується із висновком Господарського суду Черкаської області про задоволення позовних вимог ПП «Зірка Черкащини» у цій справі в частині визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації та зобов`язання повернути земельну ділянку.
Таким чином, надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам, як кожному окремо, так і в їх сукупності, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог у відповідній частині, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції судова колегія не вбачає.
Згідно із ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На переконання колегії суддів, зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про дослідження наявних у справі доказів та встановлення судом обставин, що входять до предмета доказування у цій справі, а доводи скаржника фактично зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судом при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками суду, які покладені в основу оскаржуваного судового рішення у цій справі.
Незгода скаржника з рішенням місцевого господарського суду або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішенні, не свідчать про його незаконність.
За таких обставин, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судом фактичних обставин справи та в межах наведених у апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2026 у справі № 925/1591/24 доводів, які стали підставою для відкриття апеляційного провадження, судова колегія дійшла висновку про необґрунтованість такої апеляційної скарги та про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно із ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, - його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України»).
При оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).
Під час ухвалення цієї постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на наведені в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2026 у справі № 925/1591/24 доводи скаржника, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що останні були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк вони висновків суду не спростовують та, з урахуванням всіх обставин цієї справи, встановлених судом, не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації та зобов`язання повернути земельну ділянку.
Стосовно ж доводів ТОВ «Гісмап» в частині оскарження додаткового рішення судова колегія зазначає таке.
Приписами ст. 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За приписами ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Колегія суддів звертає увагу сторін на те, що відшкодування судових витрат не є додатковим заходом відповідальності чи штрафними санкціями.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями ч. 1 ст. 124, ч. 2, 3 ст. 126, ч. 5 ст. 129 ГПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Як випливає з матеріалів означеної справи, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «Гісмап» подано до суду копії договору про надання правової допомоги від 03.01.2025 № 1, додаткового договору від 13.02.2026 до договору про надання правової допомоги, акта прийому наданих послуг від 13.02.2026 № 1 до договору про надання правової допомоги. Також в матеріалах цієї справи містяться ордер та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Місцевим господарським судом встановлено, що 03.01.2025 між адвокатом Манзар Т.В. (далі - адвокат) та ТОВ «Гісмап» (далі - клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № 1, за умовами якого: 
- предметом цього договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів (п. 1.1); 
- обов`язки адвоката: адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта (п. 2.1.1); адвокат зобов`язується представляти права і законні інтереси клієнта, зокрема, у судах України загальної юрисдикції та здійснювати професійну діяльність адвоката згідно з умовами цього договору з усіма правами представника, які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кримінально-процесуальним кодексом (п. 2.1.2); 
- права адвоката: представляти права та законні інтереси клієнта в судах загальної юрисдикції з усіма правами сторони, передбаченими Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (п. 2.2.6); виконувати інші дії, передбачені законодавством України в інтересах клієнта (п. 2.2.8);
- обов`язки клієнта: сплатити гонорар адвокату в розмірі та в строк, погоджені між ними (п. 2.3.1); 
- цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 3.1); 
- на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару (п. 4.1);
- гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього договору (п. 4.2).
Додатковим договором від 13.02.2026 до договору про надання правової допомоги від 03.01.2025 № 1 адвокат та клієнт погодили, що оплата послуг адвоката за надання правничої допомоги: ознайомлення з матеріалами справи, збирання доказів по справі, підготовка відзиву, відзиву на заяву про зміну підстав позову, заперечення на заяву про забезпечення позову, заяв, клопотань та представництво інтересів клієнта в судових засіданнях в Господарському суді Черкаської області по справі № 925/1591/24 за позовом ПП «Зірка Черкащини» до Руськополянської сільської ради та ТОВ «Гісмап» про визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити певні дії за надані юридичні послуги до договору про надання правової допомоги від 03.01.2025 № 1 є фіксованою і складає 50 000, 00 грн та сплачуються клієнтом до 01.03.2026 з моменту підписання цього договору.
Відповідно до наявного в матеріалах справи акта прийому наданих послуг від 13.02.2026 № 1 до договору про надання правової допомоги від 03.01.2025 № 1 вартість наданих адвокатом послуг: ознайомлення з матеріалами справи, збирання доказів по справі, підготовка відзиву, відзиву на заяву про зміну підстав позову, заперечення на заяву про забезпечення позову, заяв, клопотань та представництво інтересів клієнта в судових засіданнях в Господарському суді Черкаської області по справі № 925/1591/24 за позовом ПП «Зірка Черкащини» до Руськополянської сільської ради та ТОВ «Гісмап» про визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити певні дії - є фіксованою і складає 50 000, 00 грн.
За правилами ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Приписами ч. 8 ст. 129, ч. 1, 3 ст. 221 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Із системного аналізу вказаних норм процесуального закону випливає, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування судових витрат за рахунок іншої сторони, виходячи з положень ст. 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками:
- по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору;
- по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі;
- по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Так, ТОВ «Гісмап» у першій заяві по суті спору - відзиві на позовну заяву вказало, що попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які відповідач 2 очікує понести у зв`язку з розглядом справи складає 25 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а також просило стягнути такі витрати з позивача.
16.02.2026, в межах визначеного ч. 8 ст. 129 ГПК України п`ятиденного строку після ухвалення рішення по суті позовних вимог у цій справі, відповідач 2 звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу).
З огляду наведеного ТОВ «Гісмап» дотрималось всіх трьох умов, виконання яких є необхідною передумовою для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат за рахунок іншої сторони, відтак Господарський суд Черкаської області правомірно прийняв заяву відповідача 2 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат до розгляду.
Поряд з тим згідно із ч. 4 ст. 126, ч. 6 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
В контексті викладеного місцевий господарський суд обґрунтовано зауважив, що заявлена відповідачем 2 до відшкодування сума витрат (50 000, 00 грн) вдвічі перевищує суму, заявлену ним у орієнтовному розрахунку у першій заяві по суті спору - відзиві на позовну заяву (25 000, 00 грн), тоді як будь-яких доводів на підтвердження неможливості передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку ТОВ «Гісмап» не зазначило, як і не надало детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
В той же час об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Тобто «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачем відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, що фактично відповідає висновку викладеному у вказаній вище постанові.
При цьому у постанові від 05.10.2021 у справі № 907/746/17 колегія суддів Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання учасника справи про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі суди мають таке право відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.
За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Дійсно, загальне правило розподілу судових витрат передбачено в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Проте в ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. 
Зокрема, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України). 
При цьому, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін. 
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2023 у справі № 41/1-10.
Таким чином ч. 9 ст. 129 ГПК України визначено два випадки, за яких суд з власної ініціативи може відступити від загального правила розподілу судових витрат (у розрізі цієї справи - від правила їх пропорційного розподілу): 1) зловживання стороною чи її представником процесуальними правами; 2) виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони. 
Приписи ч. 9 ст. 129 ГПК України наділяють господарський суд дискреційними повноваженнями щодо покладання на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, судових витрат повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, однак за умови, що відповідний висновок суду має бути належним чином обґрунтованим. 
Наведена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. 
Схожий висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/10159/21 та в додаткових постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 916/376/19, від 12.07.2022 у справі № 910/18970/19. 
Водночас суд не звільняється від обов`язку обґрунтувати свій висновок. Стверджуючи про неправильність дій сторони, суд повинен належним чином мотивувати, в чому саме полягають такі ознаки та якими доказами вони підтверджуються.
Проаналізувавши наведене правове регулювання спірних правовідносин щодо розподілу судових витрат, зміст оскаржуваного додаткового рішення, а також доводи відповідача 2, судова колегія зазначає, що суд першої інстанції в означеному випадку правомірно скористався своїми дискреційними повноваженнями, передбаченими ч. 9 ст. 129 ГПК України, з огляду на таке.
Рішенням адміністративної колегії Північного міжобласного ТВ АМКУ від 11.09.2025 № 60/187-р/к у справі № 488/60/186-рп/к.24 встановлено факт порушення ТОВ «Гісмап» і ТОВ «Мошни Інвест Груп» як учасниками земельних торгів законодавства про захист економічної конкуренції, а саме п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у зв`язку із вчиненням останніми антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону з продажу права оренди на земельну ділянку площею 0,2178 га з кадастровим номером 7124982500:03:001:0264, що, у свою чергу, призвело до необхідності позивача як ще одного учасника таких земельних торгів вчиняти дії по захисту своїх порушених прав через звернення до суду з цим позовом.
Зазначений факт Господарським судом Черкаської області покладено в основу висновку про розподіл судових витрат в порядку ч. 9 ст. 129 ГПК України, залишивши заявлені до стягнення з позивача витрати на професійну правничу допомогу за відповідачем 2 незалежно від результатів вирішення спору, оскільки спір виник внаслідок неправомірної поведінки останнього у зв`язку з порушенням ним законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які (за мовчазної згоди Руськополянської сільської ради) призвели до спотворення результатів торгів № LRE001-UA-20240417-29076. 
Відтак, вирішуючи через ухвалення додаткового рішення від 26.02.2026 питання про розподіл витрат на правничу допомогу, які не розподілялися окремо в основному рішенні, суд першої інстанції обґрунтовано в порядку ч. 9 ст. 129 ГПК України застосовував висновки про розподіл судових витрат за рахунок відповідача 2. 
Наведеним спростовуються доводи скаржника про те, що судом першої інстанції не встановлено однозначних (чітких) мотивів саме такого розподілу судових витрат.
За таких обставин судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, а тому додаткове рішення місцевого господарського суду в означеній справі відповідає чинному законодавству України, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.
Однією з засад здійснення господарського судочинства відповідно до ст. 2 ГПК України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Приписами п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 86 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За приписами ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
В розрізі наведених норм судова колегія зазначає, що скаржником не доведено, а апеляційним судом не встановлено підстав для скасування як рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, так і додаткового рішення Господарського суду Черкаської області про залишення без задоволення заяви ТОВ «Гісмап» про ухвалення додаткового рішення, відтак оскаржувані відповідні рішення належить залишити без змін.
У зв`язку із залишенням без змін рішень місцевого господарського суду, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України, судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги покладаються судом на скаржника.
Керуючись ст. 129, 236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гісмап» залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2026 та додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 26.02.2026 у справі № 925/1591/24 залишити без змін.
3. Покласти витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг на скаржника.
4. Повернути матеріали справи до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
У зв`язку із перебуванням судді Мальченко А.О. у відпустці з 15.06.2026 по 28.06.2026 повний текст постанови складено та підписано 29.06.2026.

Головуючий суддя П.В. Горбасенко 

Судді А.О. Мальченко

О.М. Сковородіна