ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року	справа № 380/21741/25  м. Львів 	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Андрусів У. Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 16 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Військово-медичного клінічного центру Західного регіону про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до 16 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (далі – відповідач), у якому просить:
- визнати протиправними дії 16 Регіональної військово-лікарської комісії, які полягають у залишенні без розгляду скарги ОСОБА_1 від 01.10.2025 на висновок «Гарнізонної ВЛК №2 «Військово-медичного клінічного центру Західного регіону», оформлений довідкою №2025-0615-1431-2382-3 від 20.06.2025;
- зобов`язати 16 Регіональну військово-лікарську комісію розглянути скаргу ОСОБА_1 від 01.10.2025 на висновок «Гарнізонної ВЛК №2 «Військово-медичного клінічного центру Західного регіону», оформлений довідкою №2025-0615-1431-2382-3 від 20.06.2025, з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 22.01.2025 призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу під час мобілізації. Наголошує, що згідно з довідкою позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.08.2024 № 9769, на підставі ст. 61 Б, 23 В, 57 В, графи 2 Розкладу хвороб, графи 1, 10 ТДВ, визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Зважаючи на погіршення стану здоров`я, скерований на повторне проходження військово-лікарської комісії. Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №2025-0615-1431-2382-3 від 20.06.2025 проведено медичний огляд Гарнізонною ВЛК №2 Військово-медичним клінічним центром Західного регіону та на підставі статті 42 Б, 60 Б, 23 В, 57 Б, 61 Б визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Також в цій довідці зроблено висновок про причинно-наслідковий зв`язок захворювання та зазначено: «Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби». Вважаючи висновок військово-лікарської комісії протиправним, на початку жовтня 2025 звернувся до відповідача із скаргою, однак листом від 10.10.2025 відповідач повідомив про залишення скарги без розгляду з підстав пропуску місячного строку звернення з моменту ознайомлення з висновком ВЛК. Водночас позивач звертає увагу, що у скарзі просив поновити пропущений строк, покликаючись на поважність причин, зокрема перебування на лікарняному за періоди з 30.06.2025 до 10.07.2025, з 10.07.2025 до 30.07.2025. Крім того вказав, що після зазначеного лікування продовжував перебувати у військовій частині НОМЕР_1 та не мав змоги оскаржувати висновок ВЛК, в подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.08.2025 звільнений з військової служби. Наголошує, що у відмові 16 Регіональної військово-лікарської комісії від 10.10.2025 не вказано, чи розглядалося питання поновлення строку на подання скарги, визнані чи не визнані причини пропуску строку поважними. Крім того зауважує, що під час прийняття висновку ВЛК не враховано всі його діагнози. Вважаючи поведінку відповідача щодо залишення скарги без розгляду протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Ухвалою судді від 05.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Військово-медичний клінічний центр Західного регіону.
19.11.2025 третя особа подала письмові пояснення щодо позову, у яких зазначила, що не вбачає порушень у діях відповідача з огляду на те, що відмова у поновленні строку на звернення зі скаргою та у розгляді скарги є мотивованою, зокрема, з покликанням на положення ст. 17 та ч. 7 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян». Крім того звернула увагу, що скарга могла бути подана представником від імені скаржника в межах встановлених строків. Тому просить відмовити у задоволенні позову.
20.11.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Свою позицію мотивує тим, що розгляд пропозицій, заяв та скарг військовозобов`язаних та інших осіб регулюються нормами Закону України «Про звернення громадян» та Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України. Стверджує, що позивач пропустив місячний строк звернення зі скаргою з моменту ознайомлення з висновком ВЛК. Крім того зазначає, що позивач не вказує, як лікування у медичних закладах завадило йому скористатись законним правом на подання скарги до 16 РВЛК або скористатись послугами представника. З урахуванням викладеного просить відмовити у задоволенні позову.
Частиною 5 ст. 262 КАС України унормовано, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Оскільки відсутнє клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які покликаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач з 22.01.2025 призваний на військову службу під час мобілізації, що не заперечується сторонами.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 19.08.2024 №9769 рядовому запасу ОСОБА_1 встановлено діагноз – лівобічна люмбоішіалгія G54.4 Псоріаз, обмежена форма. Псоріатрична оніходестрофія. Двобічний гонартроз ІІ ст.
На підставі 61 (Б), 23 (В), 57 (В) графи ІІ Розкладу хвороб, графи 1, 10 ТДВ позивач визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
За змістом довідки військово-лікарської комісії №2025-0615-1431-2382-3 від 20.06.2025 Гарнізонною ВЛК №2 Військово-медичного клінічного центру Західного регіону проведено медичний огляд.
Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) L40.5, L51.9, М16.9, М46.1, М54.1, М42.1, І65.2, І77.8.
Опис діагнозу: Хронічний поширений безперервно рецидивуючий псоріаз, стаціонарно-прогресуюча стадія, змішана форма. Оніходистрофія. Хронічна часто рецидивуюча багатоформна ексудативна еритема кистей та стоп, стадія нестійкої ремісії. Псоріатична артропатія, активність І, хронічний перебіг з ураженням дрібних суглобів кистей (Rth II), ліктьових суглобів (Rth II), колінних суглобів (Rth II), кульшових (двобічний коксартроз ІІ ступеня), ураження ілеосакральних з`єднань (сакроілеїт ІІ ступеня). ФНС ІІ з больовим синдромом. Хронічна вертеброгенна радикулопатія з переважним ураженням п`ятого поперекового корінця зліва больовим синдромом та чутливими розладами з незначним порушенням функцій. Остеохондроз грудного та попереково-крижового відділів хребта, спондильоз, спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта, екструзії МХД L4-L5, без порушення функцій. Атеросклеротичний стеноз зовнішньої сонної артерії справа без порушення кровообігу та функції. Реберно-ключичний синдром з синдромом вузького грудного виходу з обох сторін з незначним порушенням кровообігу та функції.
Захворювання, НІ, не пов`язан (-а/е/і) з проходження військової служби.
На підставі статті 42б, 60б, 23в, 57б, 61б графи ІІ розкладу хвороб визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. 
Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3439/2881, ОСОБА_1 перебував на лікуванні у Трускавецькій міській лікарні упродовж періоду з 20.08.2024 до 06.09.2024.
За змістом виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 28.05.2025 №1723 позивач у період з 08.05.2025 до 28.05.2025 перебував на лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 .
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 09.07.2025 №8677 ОСОБА_1 перебував на лікуванні упродовж періоду з 30.06.2025 до 10.07.2025 у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону.
Згідно з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2542 від 30.07.2025 позивач з 10.07.2025 до 30.07.2025 перебував на лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 .
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3440/3041 ОСОБА_1 з 30.09.2025 до 13.10.2025 перебував на лікуванні у Трускавецькій міській лікарні. Вказане також підтверджується медичними висновками про тимчасову непрацездатність від 01.10.2025 №1111-247Х-Т49Р-9ВХ2, від 10.10.2025 №1111-Т7С2-44ММ-6АМР.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.08.2025 солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , водія 3-го відділення мінних загороджувачів взводу мінних загороджувачів роти загороджень НОМЕР_3 інженерного батальйону, звільненого наказом командира НОМЕР_4 окремої ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) від 12.08.2025 №103-РС у запас за пп. «б» (за станом здоров`я – за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) ч. 4 п. 2 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», вважати таким, що справи та посаду здав і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 . З 15.08.2025 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (з котлового забезпечення – з 16.08.2025).
03.10.2025 позивач звернувся до відповідача зі скаргою, у якій просив:
- поновити строк на оскарження висновку «Гарнізонної ВЛК №2 «Військово-медичного клінічного центру Західного регіону», оформленого довідкою №2025-0615-1431-2382-3 від 20.06.2025;
- скасувати висновок «Гарнізонної ВЛК №2 «Військово-медичного клінічного центру Західного регіону», оформленого довідкою №2025-0615-1431-2382-3 від 20.06.2025;
- провести повторний огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та видати постанову (довідку) про визнання таким, що є непридатним до військової служби;
- встановити причинно-наслідковий зв`язок захворювання у такому формулюванні: «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.
До заяви додав документи, які підтверджують обставини, викладені у ній.
Листом від 10.10.2025 №1190/4/7991 відповідач повідомив позивачу, що скарга залишена без розгляду на підставі ст. 7 та ч. 7 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» по суті, з причини перевищення місячного терміну з часу ознайомлення з висновком ВЛК.
Вважаючи поведінку відповідача щодо залишення скарги без розгляду протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
За змістом ч. 7 ст. 1 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Отже, військова служба передбачає професійну діяльність саме придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.
Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», внесені часткові зміни до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, та продовжений строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб. Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України і триває на момент розгляду справи.
Відповідно до ч. 10 ст. 2 Закону №2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі - положення №402 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.п. 1.2 положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза – це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Згідно із п.п.2.1, 2.6.1 положення 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання. Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.
За змістом п. 2.2 положення 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
Згідно з п. 2.4.4. розділу ІІ положення №402 на ВЛК регіону покладаються:
організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності;
контроль за організацією та проведенням медичного огляду осіб, визначених у пункті 1.2 розділу I Положення, поповнення, що прибуває для комплектування Збройних Сил України, з метою правильного розподілу його за родами військ, військовими частинами (кораблями), підрозділами та військовими спеціальностями, а також кандидатів на навчання за військовими спеціальностями з урахуванням стану здоров`я та фізичного розвитку;
розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи;
аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК;
проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями - спеціалістами аналізу та оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи;
організація та керівництво науковою роботою з питань військово-лікарської експертизи у підпорядкованих ВЛК;
підготовка та вдосконалення персоналу для ВЛК;
розробка та подання до ЦВЛК пропозицій з уточнення, доповнення та внесення змін до нормативно-правових актів з питань військово-лікарської експертизи;
контроль за організацією та проведенням лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, обстеженням та медичним оглядом призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, надання методичної та практичної допомоги органам та закладам охорони здоров`я України та ТЦК та СП у цій роботі;
проведення спільно з департаментами охорони здоров`я обласних (Київської міської) державних адміністрацій і ТЦК та СП аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, обстеження та медичного огляду допризовників, призовників, громадян, які вступають у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи;
контроль за організацією та станом лікарсько-льотної експертизи в учбових та спортивних авіаційних закладах Товариства сприянні обороні України (далі - ТСО України), які знаходяться в межах регіону.
За правилами п. 2.4.5. розділу ІІ положення №402 ВЛК регіону має право:
оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення;
перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК та давати їм роз`яснення з питань військово-лікарської експертизи;
перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах;
приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК;
перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я (установах), медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи;
направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження, медичний огляд, повторний медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу), військовозобов`язаних, резервістів;
запитувати особові та пенсійні справи, медичні документи, матеріали службового (спеціального) розслідування, дізнання, досудового розслідування, характеристики, архівні довідки, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття постанови;
залучати для вирішення питань військово-лікарської експертизи головних (провідних) медичних спеціалістів та інших лікарів-спеціалістів, за необхідності - інших спеціалістів, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець;
приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК);
перевіряти у ТЦК та СП, закладах охорони здоров`я (установах) Автономної Республіки Крим (далі - АР Крим), областей, міста Києва, на території регіону організацію та стан лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, результати перевірок доповідати начальнику ЦВЛК та керівникам органів місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування.
Рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд (п. 2.4.6. положення №402).
Відповідно до п. 2.4.10. розділу ІІ положення №402 постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.
Згідно з п. 2.4.3. положення №402 за рішенням ЦВЛК на ВЛК регіону, незалежно від адміністративно-територіальної зони відповідальності ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи, покладається розгляд, контроль, затвердження постанов позаштатних постійно діючих ВЛК та прийняття, скасування, перегляд постанов про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовців, осіб звільнених з військової служби. 
Відповідно до п. 2.5.1. положення №402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать, зокрема гарнізонні ВЛК; ВЛК ТЦК та СП.
За змістом п. 2.6.2. розділу ІІ положення №402 гарнізонна ВЛК створюється при поліклініках, поліклінічних відділеннях (усіх найменувань) закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України.
Під час дії воєнного стану можуть створюватися додаткові гарнізонні ВЛК залежно від навантаження, що розміщуються в закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності із включенням лікарів цих закладів до складу ВЛК. Такі гарнізонні ВЛК у ході своєї діяльності використовують гербову печатку та штампи відповідного закладу охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, при якому вони створені.
За правилами п. 2.6.3., 2.6.4 розділу ІІ положення №402 на госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладається:
проведення медичного огляду осіб, указаних у пункті 1.2 розділу I Положення (крім допризовників), з метою визначення ступеня придатності до військової служби та в інших випадках, указаних у пункті 1.4 розділу II Положення;
ведення книги протоколів ВЛК та здавання її в архів;
проведення контролю за повнотою та якістю обстеження під час проведення медичного огляду, терміном проведення обстеження;
проведення разом із провідними медичними спеціалістами ВМКЦ регіонів та начальниками медичних служб військових частин, що знаходяться у зоні відповідальності закладу охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, детального аналізу визнання військовослужбовців непридатними до військової служби, розробка пропозицій щодо покращення стану здоров`я військовослужбовців та попередження їх дострокового звільнення з військової служби за станом здоров`я. Узагальнення пропозицій та надання їх до штатної ВЛК.
Рекомендації штатних ВЛК щодо організації лікувально-діагностичної роботи в цілях військово-лікарської експертизи є обов`язковими для виконання.
Госпітальна (гарнізонна) ВЛК має право: приймати постанови відповідно до цього Положення; перевіряти з метою військово-лікарської експертизи організацію та стан лікувально-діагностичної роботи в закладах охорони здоров`я (установах) і у військових частинах, дислокованих у гарнізоні; залучати до роботи на правах членів комісії медичних та військових фахівців за запитом голови ВЛК.
Відповідно до розділу IІ «Медичний огляд» положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності військовослужбовців до військової служби, військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю, а також з метою визначення можливості проходження військової служби військовослужбовцями, необхідності в їх тривалому спеціалізованому лікуванні, медичному спостереженні.
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Згідно із розділом 22 «Оформлення постанов ВЛК» Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, постанова ВЛК про придатність військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) до військової служби оформлюється довідкою ВЛК, затвердженню штатною ВЛК не підлягає (п.22.9).
Згідно з п. 20.1 глави 20 розділу II положення № 402, постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК.
У разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК (п. 21.1,21.2 положення № 402.
Суд зауважує, що у разі наявності сумніву щодо правильності висновку позаштатної гарнізонної ВЛК щодо придатності до військової служби позивач мав право звернутись до штатної - 16 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України або до Центральної ВЛК Збройних Сил України у м. Київ, для перегляду висновку позаштатної ВЛК.
Суд установив, що позивач 03.10.2025 звернувся до відповідача із скаргою на висновок «Гарнізонної ВЛК №2 «Військово-медичного клінічного центру Західного регіону», оформленого довідкою №2025-0615-1431-2382-3 від 20.06.2025.
Листом від 10.10.2025 №1190/4/7991 16 регіональна військово-лікарська комісії Міністерства оборони України повідомила позивача, що скарга залишена без розгляду на підставі ст. 7 та ч. 7 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» по суті з причини перевищення місячного терміну з часу ознайомлення з висновком ВЛК.
Порядок подання та розгляду звернень штатними ВЛК визначений ч. 3 розділу І положення 402.
Відповідно до п. 3.1. положення №402 вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу I цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року № 735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 року за № 94/29962 
За змістом п.3.2. положення №402 скарги до штатних ВЛК подаються в строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
Приписами п. 3.3., 3.4. положення №402 унормовано, що скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій, а також наявних медичних записів та висновків у відповідних реєстрах електронної системи охорони здоров`я.
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП. 
Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_7 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку. 
Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.
У разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.
Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття.
У разі визнання штатною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
У разі прийняття рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд, військовослужбовці та інші особи, зазначені у пункті 1.2 глави 1 цього розділу, направляються для проходження медичного огляду до іншої ВЛК, ніж та, постанова якої оскаржується.
У разі якщо штатна ВЛК визнає постанову позаштатної ВЛК обґрунтованою або визначає відсутність підстав для направлення заявника на повторний (контрольний) медичний огляд ВЛК, штатна ВЛК надає заявнику відповідне роз`яснення, оформлене листом.
Положеннями ч.1 ст. 1 Закону України №393/96-ВР «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. У статті 3 Закону №393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина перша).
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб (частина четверта).
Стаття 17 Закону №393/96-ВР визначає термін подання скарги.
Скарга на рішення, що оскаржувалось, може бути подана до органу або посадовій особі вищого рівня протягом одного року з моменту його прийняття, але не пізніше одного місяця з часу ознайомлення громадянина з прийнятим рішенням. Скарги, подані з порушенням зазначеного терміну, не розглядаються.
Пропущений з поважної причини термін може бути поновлений органом чи посадовою особою, що розглядає скаргу.
Рішення вищого державного органу, який розглядав скаргу, в разі незгоди з ним громадянина може бути оскаржено до суду в термін, передбачений законодавством України.
Відповідно до п.14. інструкції № 94/29962 щодо кожного звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін має бути прийняте одне з таких рішень: прийняти до провадження; передати на вирішення до іншого органу військового управління; надіслати за належністю до іншого центрального органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції органів військового управління, військової частини, про що одночасно повідомляється заявнику; залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України «Про звернення громадян».
Дослідивши зміст скарги позивача, суд вважає, що вона не підпадає під жодне вищенаведене визначення та не є зверненням в розумінні Закону №393/96-ВР з питань військово-лікарської експертизи, а є скаргою, в якій позивач, не погодившись із висновком, оформленим довідкою військово-лікарської комісії №2025-0615-1431-2382-3 від 20.06.2025, оскаржує її в порядку, передбаченому положенням №402, до 16 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, що дає підстави для висновку, що процедура розгляду такої скарги повинна проводитись у відповідності до цього нормативного акту, а не у порядку, що передбачений Законом №393/96-ВР.
Стосовно обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Суд враховує, що під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
За змістом позовних вимог позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо залишення без розгляду скарги на висновок «Гарнізонної ВЛК №2 «Військово-медичного клінічного центру Західного регіону». Проте, за своєю правовою природою протиправні дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та законних інтересів фізичної чи юридичної особи. Натомість протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
У контексті правовідносин, які склалися між сторонами спору, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не вчинив тих дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладеної на нього компетенції згідно з чинним законодавством, а тому настання для позивача негативних наслідків пов`язано саме з бездіяльністю відповідача.
Вирішуючи справу, суд керується вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, які ставляться до дій та рішення суб`єкта владних повноважень, в у цьому випадку 16 Регіональної ВЛК, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Однак, проаналізувавши вищевказане законодавство та встановивши обставини справи на підставі досліджених доказів, наданих учасниками справи, суд дійшов висновку, що 16 Регіональна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України належним чином скаргу не розглянула, оскільки не взяла до уваги всі документи, додані до скарги та пояснення заявника, зазначені в самій скарзі, оскільки хоча позивач і пропустив місячний термін оскарження постанови позаштатної ВЛК, однак причини пропуску, на переконання суду, є поважними. Поважність причин пропуску звернення щодо оскарження постанови полягає в перебуванні позивача на лікуванні та проходженні військової служби.
16 Регіональна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України, отримавши скаргу позивача, обмежилася формальною підставою, залишивши скаргу без розгляду, не використавши право, надане їй у ст. 17 Закону №393/96-ВР, в якій встановлено, що пропущений з поважної причини термін може бути поновлений органом чи посадовою особою, що розглядає скаргу.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неналежного розгляду скарги позивача від 03.10.2025 на висновок Гарнізонної ВЛК №2 Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, оформлений довідкою №2025-0615-1431-2382-3 від 20.06.2025, та зобов`язання відповідача повторно розглянути скаргу від 03.10.2025 на висновок Гарнізонної ВЛК №2 Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, оформлений довідкою №2025-0615-1431-2382-3 від 20.06.2025, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Перевіривши обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, водночас обравши ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, незалежно від формулювання позовних вимог, яке зазначене у позовній заяві.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується таким.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України регламентовано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час звернення до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн. 
Отже, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд
у х в а л и в:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до 16 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Військово-медичного клінічного центру Західного регіону про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.
2. Визнати протиправною бездіяльність 16 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 від 03.10.2025 на висновок Гарнізонної ВЛК №2 Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, оформлений довідкою №2025-0615-1431-2382-3 від 20.06.2025.
3. Зобов`язати 16 Регіональну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 03.10.2025 на висновок Гарнізонної ВЛК №2 Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, оформлений довідкою №2025-0615-1431-2382-3 від 20.06.2025, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань 16 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).
Відповідач - 16 Регіональна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України (місцезнаходження: вул. Стрийська, буд. 73А, м. Львів, 79045; ЄДРПОУ 08380628).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Військово-медичний клінічний центр Західного регіону (місцезнаходження: вул. Личаківська, буд. 26, м. Львів, 79008; ЄДРПОУ 08160677).

Суддя	Андрусів Уляна Богданівна