Справа №295/10439/25
Категорія 59
2/295/1041/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі
Головуючого судді Воробйової Т.А.,
за участю секретаря судового засідання Ходоровської І.В., 
представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
у порядку загального позовного провадження цивільну справу 
за позовом ОСОБА_2 
до Житомирської міської ради 
про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,
в с т а н о в и в:
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить:
встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 на час відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .
В обґрунтування вимог позову вказано, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була власником квартири АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 16.09.1993. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 13.01.2023. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на усе належне їй майно. За життя ОСОБА_4 20.07.2021 склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Житомирської області Ширяєвою О.В., зареєстровано в реєстрі №557, яким все належне їй майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалась, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповіла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 була матір ОСОБА_2 - ОСОБА_3 . ОСОБА_3 проживала разом ОСОБА_4 , а тому згідно з приписами ст.1268 ЦК України є такою, що фактично прийняла спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_5 та єдиним спадкоємцем померлої матері. ОСОБА_2 звернулася до Житомирської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте державним нотаріусом Поліщуком А.І. постановою від 29.05.2024 №1181/0231 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що ОСОБА_3 не подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини до 6 місяців з дня смерті спадкодавиці ( ОСОБА_4 ), на день смерті спадкодавиці за однією адресою з нею зареєстрована не була, а отже спадщину у встановленому законом порядку не прийняла. Позивач вважає, що в даному випадку має місце порушення її права власності на спадкове майно, а тому таке право підлягає судовому захисту шляхом визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування.
У позовній заяві та у заяві про усунення недоліків представник позивача заявила клопотання про витребування доказів, у яких просила: витребувати у державного нотаріуса Поліщук А.І. Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області копії матеріалів спадкової справи №524/2023, заведеної Житомирською державною нотаріальною конторою до майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ; витребувати у Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області відомості щодо заведення спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , та відомості щодо кола її спадкоємців.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 24.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.
15.10.2025 від Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області надійшла копія спадкової справи №524/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , та повідомлено, що спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4 не заводилась.
Ухвалою суду від 19.01.2026, яка занесена до протоколу судового засідання, підготовче провадження у справі завершено та призначено розгляд справи по суті.
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити.
Представник відповідача Житомирської міської ради у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, у матеріалах справи міститься заява представника відповідача ОСОБА_6 , у якому вона просить розгляд справи проводити без участі представника відповідача.
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 16.09.1993 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, квартири АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (а.с. 8, 9-10).
20.07.2021 ОСОБА_4 склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Житомирської області Ширяєвою О.В., зареєстрований в реєстрі №557, яким все її майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалась, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповіла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (а.с. 11, 12).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 13.01.2023 (а.с. 13).
За даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14.10.2025, за запитом « ОСОБА_4 » у Спадковому реєстрі інформація відсутні (а.с. 74).
Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 24.10.2023, матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_3 (а.с. 17). 
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 27.09.2023 (а.с. 15).
Житомирською державною нотаріальною конторою Житомирської області заведено спадкову справу №524/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , за матеріалами якої, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулась ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , інші спадкоємці відсутні (а.с. 76-145).
За даними Управління ведення реєстру територіальної громади від 13.05.2024, за наявною в Управлінні інформацією, за адресою: АДРЕСА_3 , з 1959 року по 13.01.2023 було зареєстроване місце проживання однієї особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знята з реєстрації місця проживання у зв`язку із смертю (а.с. 100).
За даними Управління ведення реєстру територіальної громади від 13.05.2024, за наявною в Управлінні інформацією, за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстроване місце проживання: з 03.06.2021 по 27.09.2023 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знята з реєстрації місця проживання у зв`язку із смертю; з 03.06.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 99).
Постановою державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщук А.І. №1181/0231 від 29.05.2024 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ОСОБА_3 не подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини до 6 місяців з дня смерті спадкодавиці, на день смерті спадкодавці за однією адресою з нею заявниця зареєстрована не була, а отже спадщину у встановлений законом спосіб не прийняла (а.с. 20, 144).
15.08.2025 державним нотаріусом Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщук А.І. видано довідку №1453/02-14 про те, що згідно зі спадковою справою №524/2023, єдиною спадкоємицею за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 є її дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також згідно з документами, що знаходяться в спадковій справі №524/2023, встановлено, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є спадкоємицею за заповітом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , однак спадщину у встановлений термін не прийняла (а.с. 60, 145).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).
Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_2 просила встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини її матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак, факт того, що ОСОБА_3 є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст. 1268 ЦК України.
Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21.10.2020 у справі №569/15147/17, від 18.11.2020 у справі №523/19010/15-ц, від 02.04.2021 в справі №191/1808/19, від 28.04.2021 у справі №204/2707/19, від 27.02.2024 у справі №688/2822/22, та інших.
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
Позивач, звертаючись до суду із позовом, вказувала, що її мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , не була зареєстрована разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте до дня її смерті проживала разом із нею за місцем проживання ОСОБА_4 .
Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.
Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10.01.2019 у справі №484/747/17, від 07.06.2022 у справі №175/4514/20.
У постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі №464/566/19 вказано, що «у розумінні статей 1218 та 1221 ЦК України, частини третьої статті 1268 ЦК України та статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та обставина, що спадкодавець ОСОБА_5 та спадкоємці ОСОБА_1 і малолітній ОСОБА_2 не проживали у квартирі, яка входить до складу спадкового майна та в якій вони були зареєстровані, а проживали разом за іншою адресою, не впливає у цій справі на факт прийняття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщини, оскільки відповідно до наведених вище норм закону спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї, а місце розташування спадкового майна не обов`язково має співпадати із його місцем проживання».
За загальним правилом, визначеним статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, що є одним із основоположних його принципів. За змістом частини третьої зазначеної норми, обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які посилається особа як на підставу своїх вимог або заперечень, покладається на кожну із сторін.
Згідно із частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підтвердження постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 надала суду належні та допустимі докази. 
Так, за змістом акту №22 від 10.06.2025, який складений керуючою справами ОСББ «Замкова гора», ОСОБА_7 , за підписами сусідів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у квартирі АДРЕСА_2 (згідно правовстановлюючих документів) за один рік до смерті та 6 місяців після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із нею проживала та вела спільне господарство її онука – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (а.с. 23).
Із листа заступника начальника районного управління – начальника відділу взаємодії з громадянами Житомирського районного управління поліції №1 ГУНП в Житомирській області майора поліції Івана Кобилинського №181554-2025 від 19.08.2025 вбачається, що матеріали щодо спільного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_4 , які мали спільний побут за адресою: АДРЕСА_1 , розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян» та здійснено перевірку. В ході перевірки було опитано директора ТОВ «ОСББ ГРУП» «Замкова гора» будинку АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_7 , яка повідомила, що дійсно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали разом та мали спільний побут за вищевказаною адресою, що підтверджується актом проживання №22 від 10.06.2025 та встановлено, що у фактах, викладених у зверненні відсутні ознаки кримінального правопорушення (а.с. 59 на звороті).
Будь-яких доказів на спростування зазначених обставин матеріали справи не містять.
Отже, суд доходить висновку, що за життя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , хоч і не була зареєстрована разом із спадкодавцем, однак проживала з ОСОБА_4 до її смерті, що повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, тому суд доходить висновку про задоволення позовних вимог та встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня її смерті, та прийняття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Нормами ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).
Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). 
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду Україні "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22.09.2021 по справі №227/3750/19, від 11.05.2022 у справі №450/3258/17, від 28.04.2022 у справі №352/494/16-ц.
Право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.
У зв`язку із вищенаведеним, оскільки судом встановлено, що мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , прийняла спадщину, до складу якої входить квартира АДРЕСА_2 , у порядку, визначеному частиною третьою статті 1268 ЦК України, однак не оформила своїх спадкових прав, а позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування як спадкоємець за законом в нотаріальній конторі не може, її право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню.
На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4971,00 грн, сплачений при зверненні з позовом.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:
Позов задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , та прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути із Житомирської міської ради на користь ОСОБА_2 судові витрати з оплати судового збору у сумі 4971,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ).
Відповідач: Житомирська міська рада (м. Житомир, м-н ім. С.П. Корольова, 4/2, ЄДРПОУ 13576954).

Суддя Т.А. Воробйова