Справа № 364/257/26
Провадження № 2/364/283/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2026 Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Макаренко Л.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Володарського районного суду Київської області в селищі Володарка Білоцерківського району Київської області цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі – ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»)
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором, – 
ВСТАНОВИВ:
До Володарського районного суду Київської області 11.03.2026 надійшов зазначений позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 12.09.2023 № 1271-0268 у загальному розмірі 17 000,00 грн та судові витрати.
На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Шестопал К.С. (довіреності від 26.11.2025, а.с. 8, 46) у позовній заяві зазначила, що за умовами кредитного договору № 1271-0268, укладеного сторонами 12.09.2023 через веб-сайт Позивача (creditkasa.com.ua), Відповідач отримала кредит у розмірі 3 400,00 грн. Позивач свої зобов`язання за цим Договором виконав у повному обсязі, надавши Відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених цим Договором умовах. Проте Відповідач не надала своєчасно та у повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом згідно з умовами Договору. У зв`язку з цим Відповідач, як стверджено в позовній заяві, за станом на 13.02.2026 має перед Позивачем заборгованість у загальному розмірі 32 036,50 грн, що складається з такого: 
– 3 400,00 грн – прострочена заборгованість за кредитом;
– 28 636,50 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Водночас Позивачем застосовано до Відповідача умови «Програми лояльності», що полягають у частковому списанні заборгованості за нарахованими процентами у загальному розмірі 15 036,50 грн. Тому Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість за згаданим вище Договором у загальному розмірі 17 000,00 грн, що складається з такого:
– 3 400,00 грн – прострочена заборгованість за кредитом;
– 13 600,00 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Копії позовної заяви та доданих до неї документів надіслано Відповідачеві, суду надано докази на підтвердження (а.с. 52). 

Після виконання вимог частин шостої-восьмої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) ухвалою суду від 11.03.2026 відкрито провадження в справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та їх виклику у судове засідання за наявними у справі матеріалами (письмове провадження), встановлено Відповідачеві 15-денний строк з дня отримання згаданої ухвали суду для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову, строки для подання сторонами інших заяв по суті справи, роз`яснено право подати у зазначений строк клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також роз`яснено строки розгляду справи, визначені статтею 275 ЦПК України, – не пізніше 11.05.2026.
За названою статтею 275 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина третя статті 124 ЦПК України).
З огляду на це та дату відкриття судом провадження у даній цивільній справі строк її розгляду, як зазначено вище, спливає 11.05.2026; як вбачається з матеріалів справи, жодна із сторін за станом на тепер, тобто у визначений судом строк не заявила клопотання про розгляд справи в іншому порядку.
Відповідачем згадану ухвалу суду від 11.03.2026, в якій викладено також відомості про направлення їй копії позовної заяви та доданих до неї документів, отримано 26.03.2026, що підтверджено відповідним поштовим повідомленням, проте протягом встановленого судом 15-денного строку з дня отримання ухвали суду відзиву на позовну заяву із запереченням проти позовних вимог, а так само і клопотання про розгляд справи у судовому засіданні та/або будь-які інші заяви чи клопотання до суду не подавав.
Позивач та його представник також отримали згадану ухвалу суду, що підтверджено відповідними поштовими повідомленнями.
З огляду на це та враховуючи ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі частини восьмої статті 178 ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого.

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що Позивач – ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою установою, основним видом діяльності є кредитування, що підтверджено відповідно копіями Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ІК номер 116 (а.с. 45) та Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 44).
Між сторонами: Позивачем – ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в особі директора Резуєва Є.В., з одного боку, та Відповідачем – ОСОБА_1 , з іншого боку, 12.09.2023 через веб-сайту Позивача (https://creditkasa.com.ua) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1271-0268 (далі – Кредитний договір), копія якого долучена до позовної заяви (а.с. 11-17) та який підписано Відповідачем в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (номеру паролю) «А4881»; ідентифікуючи Відповідача відомості (паспортні дані, РНОКПП, адреса місця проживання, електронної пошти) наведено в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1271-0268 (Додаток до Договору) із зазначенням номеру особистого електронного платіжного засобу (номеру банківської картки). 
За умовами зазначеного Кредитного договору Кредитодавець (Позивач) відкриває для Позичальника (Відвідача) невідновлювальну кредитну лінію на таких умовах: розмір кредитного ліміту 3 400,00 грн; загальний строк кредитування – 300 днів (до 07.07.2024); базовий період – 21 календарних днів; стандартна процентна ставка – 3,00 % в день; промо-ставка становить 0,25 % за кожен день користування кредитом протягом перших 21 календарних днів першого базового періоду.
Обчислення загальної вартості кредиту наведено у додатку до Паспорту споживчого кредиту (а.с. 25-27). 
За Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затвердженими наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» від 15.06.2023 № 40-П (а.с. 18-25), у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання у повному обсязі у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту прострочені проценти за користування кредитом; а потім – сума кредиту і проценти за користування кредитом (пункт 6.7). 
Виконання переказу кредитних коштів Відповідачеві у день укладення згаданого вище Договору – 12.09.2023 підтверджено довідкою про перерахування суми кредиту від 12.09.2023 № 1271-0268 за допомогою платіжної системи «LiqPay», відповідно до якої Позивачем 12.09.2023 о 13:29 було перераховано 3 400,00 грн на номер платіжного інструменту, що збігається із номером зазначеним у кредитному договорі (а.с. 29).
Відповідач жодного разу не здійснювала оплату на рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, що підтверджено наданим суду Розрахунком заборгованості за цим Договором за станом на 13.02.2026 (а.с. 30-40).
Отже, Відповідач не надала своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення її заборгованості за Кредитним договором згідно з умовами цього Договору. У зв`язку з цим Відповідач за станом на 13.02.2026 має перед Позивачем заборгованість у загальному розмірі 32 036,50 грн, що складається з такого:
– 3 400,00 грн – прострочена заборгованість за кредитом;
– 28 636,50 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Перевіряючи правильність нарахування відсотків за користування кредитом, суд виходить з розміру наданого кредиту (3 400,00 грн), визначеної Договором пільгової відсоткової ставки 0,25 % за кожний день користування кредитом у межах першого 21-денного базового періоду (8,50 грн х 21 днів = 178,50 грн), а також стандартної (базової) процентної ставки 3,00 % за кожний день користування кредитом у межах визначеного Договором строку кредитування 300 днів, за виключенням згаданого першого базового періоду у 21 день (102,00 грн х (300-21=279) днів = 28 458,00 грн, що загалом становить 28 636,50 грн.
Водночас, Позивачем застосовано до Відповідача умови акції під назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості для споживачів фінансових послуг» (Програму лояльності, а.с. 41-43), списавши частково заборгованість Відповідача за нарахованими процентами у загальній сумі 15 036,50 грн. 
З огляду на це Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з Відповідача решти заборгованості за Кредитним договором у загальному розмірі 17 000,00 грн, що складається з такого:
– 3 400,00 грн – прострочена заборгованість за кредитом;
– 13 600,00 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами (згадані вище 3 400,00 + 28 636,50 грн – 15 036,50 грн = 17 000,00 грн).
Отже, правильність нарахування зазначених сум заборгованості за «тілом» кредиту і нарахованими відсотками перевірено судом і не викликає сумніву з огляду на наведені Позивачем розрахунки, що відповідають умовам цього Договору та не заперечувались Відповідачем, яка отримала ухвалу про відкриття провадження в справі, обізнана про справу, проте відзиву із запереченнями проти позову (зокрема, й щодо розміру заборгованості) до суду не подавала.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини перша, п`ята статті 81 ЦПК України).
Відповідно до приписів частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи, зокрема, зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
В ухвалі суду від 11.03.2026 про відкриття провадження у цій справі сторонам було роз`яснено засади цивільного судочинства, зокрема положення статті 12 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (а.с. 61). 

Згідно з частиною першою статті 509, частиною першою статті 525 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За визначеннями частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
При цьому за положеннями частин першої, другої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості, а так само і порядок вчинення електронних правочинів, зокрема й кредитних договорів, тобто із застосуванням згаданих інформаційно-комунікаційних систем визначено Законом України «Про електронну комерцію», зокрема статтею 11 цього Закону. 
За визначенням пунктів 5, 7 частини першої статті 3 названого Закону електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; а електронний правочин – це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.
Відповідно до норм частин третьої, шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; такий договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Така відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: а) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; б) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; в) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено можливість використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання електронного правочину. Таким електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 цього Закону).
При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію; одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 названого Закону). 
Отже, електронний підпис у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» є комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт відповідного товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений (висновки, викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, від 03.02.2023 у справі № 757/22453/20, від 29.05.2024 у справі № 545/1750/21).
Як роз`яснено в постанові Верховного Суду від 04.02.2026 у справі № 758/14925/23, поняття електронного підпису є родовим і визначає фактично будь-який вид підпису, що може використовуватися в електронному документообігу; електронні підписи існують різних видів, частина яких передбачена законодавством, а частина є фактично непойменованими видами підписів (такі як підпис за допомогою біометричних даних або підпис шляхом простої вказівки свого ім`я в електронному документі). Підпис одноразовим ідентифікатором є одним із видів електронних підписів (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»); за своїм змістом такий підпис є пін-кодом – алфавітно-цифровою послідовністю, яку отримує особа, що авторизувалася в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції. Електронний підпис не обов`язково має бути нанесений чи інакше вбудований у документ, який ним підписується, достатньо, щоб він будь-яким способом додавався до підписуваного електронного документа або принаймні логічно з ним пов`язувався.
Вимоги законодавства до кваліфікованого електронного підпису (КЕП) та удосконаленого електронного підпису (УЕП) є вищими, порівняно з вимогами до інших видів підписів, зокрема, й електронного підпису одноразовим ідентифікатором, і вказують на спосіб взаємозв`язку цих підписів із відповідними документами. Якщо порівнювати електронний підпис одноразовим ідентифікатором із КЕП та УЕП, то основною і єдиною вимогою до першого є забезпечення ідентифікації особи підписувача, тоді як вимоги до КЕП і УЕП стосуються також забезпечення цілісності і незмінюваності даних, що ними підписуються. Тому КЕП і УЕП з технічної точки зору прикріплюються до підписуваних ними даних так, що факт їх використання є очевидним – таке використання змінює формат підписуваного файлу і вимагає застосування спеціальних програмних засобів для перевірки цих підписів і відкриття підписаного з їх допомогою файлу. Натомість електронний підпис одноразовим ідентифікатором не обов`язково повинен поєднуватися із підписуваними ним даними певним чином – він може додаватися до них у будь-який спосіб; головне, щоб спосіб додавання електронного підпису одноразовим ідентифікатором до підписаних ним даних надавав можливість установити, що за його допомогою були підписані ті чи інші дані особою, яка в них указана в якості підписувача. 
Отже, Верховний Суд у названій вище постанові від 04.02.2026 виснував, що у разі використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором цей ідентифікатор може бути прикріплений до даних, які ним підписуються, в будь-якій формі і в будь-який спосіб, який надає змогу установити, що за його допомогою були підписані ті чи інші дані саме тією особою, яка в них указана в якості підписувача. Цей ідентифікатор технічно може існувати окремо від підписуваних за його допомогою даних, однак логічно з ними поєднуватися. Факт поєднання одноразового ідентифікатора з підписаними даними може підтверджуватися тим, що: (а) особа, яка підписала ті чи інші дані, певним чином ідентифікувалася в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, і залишила там свої контактні дані; (б) особа отримала цей ідентифікатор за тими контактними даними, які лишила, і ввела цей ідентифікатор у спеціально відведене поле; (в) ці дії особи були пов`язані саме з її наміром укласти певний договір, що може підтверджуватися тим, що текст договору або посилання на нього візуально розміщувалися поряд із тими полями, в які мав бути введений одноразовий ідентифікатор.
Оскільки закон не вимагає підписання електронних договорів тими видами підпису, які забезпечують незмінюваність їхнього змісту (КЕП або УЕП), питання щодо дотримання письмової форми при їх вчиненні зводиться до того, чи можна вважати зміст цих договорів зафіксованим (частина перша статті 207 ЦК України). Можливість перевірки судом достовірності, цілісності й незмінюваності електронного документа залежить насамперед від виду підпису, за допомогою якого він підписаний. Достовірність, цілісність і незмінність електронного документа з КЕП або УЕП суд перевіряє через спеціальні програмні засоби чи онлайн-сервіси. Документи з іншим електронним підписом потребують додаткових процесуальних дій (з`ясування способу надсилання, формату зберігання, можливості односторонніх змін). При цьому паперова копія електронного доказу приймається судом, якщо не виникає сумнівів щодо її відповідності оригіналу.
Відтак, Верховним Судом підтверджено свій висновок про правильність ідентифікації (верифікації) відповідного суб`єкта електронної комерції (зокрема, Позичальника за кредитним договором) в інформаційній системі з використанням його особистих даних, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, номера телефону, електронної пошти, номера банківської картки, на яку слід перерахувати кошти (постанови від 31.01.2024 у справі № 671/1832/20, від 04.02.2026 у справі № 758/14925/23). 
Крім того, у постанові від 08.04.2026 у справі № 705/1938/25 Верховний Суд зазначив на важливості того, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Учасниками справи не ставиться під сумнів додана до позовної заяви паперова копія укладеного в електронній формі Договору про відкриття кредитної лінії від 12.09.2023 за № 1271-0268; укладення цього Договору Позивачем підтверджено сукупністю зазначених вище доказів, які суд вважає належними і допустимими.
Кредитор (ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») є фінансовою установою. Тому, зважаючи на норми Закону України «Про платіжні послуги», зокрема статті 31, інформація відповідного платіжного сервісу (платіжної системи), через який здійснювалося перерахування коштів, є первинним обліковим документом, що підтверджує факт здійснення платіжної операції та всі її реквізити.
З огляду на це надані Позивачем відомості Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» та довідка про перерахування суми кредиту від 12.09.2023 № 1271-0268 за допомогою платіжної системи «LiqPay», що містять інформацію про перерахування коштів на банківську картку Відповідача та у сукупності з іншими доказами, такими як укладений договір і розрахунок заборгованості, належним чином підтверджує факт надання кредитних коштів Відповідачу. 

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).
Частинами першою, другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зроблено висновок про те, що щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування; право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. При цьому Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. 

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що Відповідач порушила умови Кредитного договору від 12.09.2023 № 1271-0268, укладеного нею з Позивачем, не виконала в повній мірі взяті на себе зобов`язання, а заявлений Позивачем до стягнення розмір заборгованості відповідає визначеному у названому Договорі розміру наданого кредиту та процентним ставкам згідно з умовам кредитування, що підтверджено належними і допустимими доказами, які не оспорювались Відповідачем, а відтак наявні підстави для задоволення позову.
Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір.
Враховуючи, що розгляд справи здійснено за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось (частина друга статті 247 ЦПК України). 
Відповідно до статей 15, 16, 509, 525, 526, 626, 629, 639, 1054 Цивільного кодексу України, статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та керуючись статтями 2-4, 12, 13, 124, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд – 
ВИРІШИВ:
Задовольнити повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 38548598; адреса місцезнаходження: бульв. Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, 01133) заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії від 12.09.2023 № 1271-0268 у загальному розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 38548598; адреса місцезнаходження: бульв. Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, 01133) судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 (сорок) коп.
Надіслати копії цього рішення суду учасникам справи.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обчислюючи зазначений строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано; в разі подання такої скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         Л. А. Макаренко