Справа № 342/922/25 
Провадження № 22-ц/4808/593/26 
Головуючий у 1 інстанції Андріюк І. Г. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів:     Василишин Л.В., Баркова В.М.,
секретаря    Петріва Д.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2026 року, ухвалене суддею Андріюк І.Г. в м. Городенка, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8685878 від 23.01.2023 у розмірі 33750 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 23.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 8685878, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн на умовах, визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та у строки, що визначені договором. Вказаний договір укладено в електронній формі. Первісний кредитор умови кредитного договору виконав, надавши відповідачу кредит, проте відповідач не виконав умови договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 
27.04.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем укладено договір відступлення прав вимоги №95-МЛ, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором № 8685878 від 23.01.2023.
На дату подання позову 23.09.2025 позивач визначив заборгованість відповідача у розмірі 33750 грн, з яких 10000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 23250 грн –заборгованість за процентами, 500 грн – заборгованість за комісією.
14.10.2025 представник відповідача Котик Р.В. подав заяву, в якій просив провадження у справі закрити, оскільки відповідач сплатив 10150 грн на погашення заборгованості.
У судовому засіданні 03.12.2025 року представник позивача вимоги позову, враховуючи сплачені відповідачем кошти у розмірі 10000 грн на погашення заборгованості, підтримав на загальну суму 23600 грн, з яких 10000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 13100 грн – заборгованість за процентами, 500 грн – заборгованість за комісією. Також просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №8685878 від 23.01.2023 у розмірі 23600 (двадцять три тисячі шістсот) гривень, з яких: 10000 (десять тисяч) гривень заборгованість за тілом кредиту; 13100 грн (тринадцять тисяч сто) гривень заборгованість за процентами, 500 (п`ятсот) гривень заборгованість за комісією.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та 2000 гривень витрат на правову допомогу.
Рішення суд першої інстанції мотивував тим, що позивач на день подання позову є правонаступником кредитора за укладеним договором, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли з кредитного договору щодо належного виконання його умов.
Позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №8685878 від 23.01.2023 у розмірі 33750 гривень. Водночас, представник відповідача надав суду квитанцію АТ КБ «ПриватБанк» від 09.10.2025 про сплату 10150 грн на погашення боргу, тому з урахуванням часткової сплати заборгованості та уточнення у зв`язку із цим позовних вимог, місцевий суд дійшов висновку про задоволення позову.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Не погодившись із рішенням суду, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим.
Зокрема, зазначає, що повний текст рішення від 26.01.2026 (як в ньому вказано) складений 26.01.2026 та мав би містити власноручний підпис судді, однак в електронний кабінет представника відповідача рішення суддею надіслано з КЕП судді на ньому від 27.01.2026 12:43:23. Тобто, вважає, що судове рішення від 26.01.2026 не підписувалося, тому й не проголошувалося, на 27.01.2026 суд відповідача на засідання не викликав. Тому вважає, що судове рішення законно суддею не підписане.
Також зазначає, що у цій справі суд так і не витребував та не дослідив електронні дані, на який час бралося кредит, тому завідомо протиправно задовольнив позов на підставі підроблених доказів. Посилається на правову позицію Верховного Суду (https://reyestr.court.gov.ua/Review/133947146), відповідно до якої електронні документи з кваліфікованим або удосконаленим електронним підписом перевіряються судом програмними засобами. Документи з іншим електронним підписом потребують додаткової перевірки цілісності шляхом з`ясування способу надсилання, формату зберігання та можливості односторонніх змін. Паперова копія електронного доказу приймається за відсутності сумнівів щодо відповідності оригіналу.
Вважає, що рішення суду ухвалене без дослідження доказів у справі, яких відповідно до ст. 100 ЦПК у справі не було і немає.
Враховуючи наведене, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.
Позиція інших учасників справи
Позивач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 02.06.2026 року подав заяву про розгляд справи без його участі.
Представник позивача у судове засідання не прибув, хоча позивача належним чином повідомлено судом про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 23.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №8685878 (а.с.31-41) шляхом подання анкети-заяви на кредит (а.с.28-30). Договір підписано сторонами електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
У судовому засіданні представник відповідача обставини укладення договору з відповідачем не заперечив.
Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 10000 гривень строком на 105 днів, з яких пільговий період складає 15 днів і завершується 07.02.2023 року та поточний період становить 90 днів та завершується 08.05.2023 року. 
Відповідно до п.1. договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених договором, на строк, визначений п.1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості.
Згідно з п.1.5.2 та п.1.5.3. процентна ставка протягом пільгового періоду становить 0,10%, протягом поточного періоду – 3 %. Тип процентної ставки – фіксована. 
Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 363 % річних за пільговий період, 961% річних за увесь період кредитування, орієнтовна загальна вартість кредиту за пільговий період складає 10650 гривень, за увесь строк кредитування – 37650 гривень, комісія за надання кредиту – 500 гривень (п. 1.5.1 договору).
Також до матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту №8685878, підписаний відповідачем електронним підписом (а.с.43-44).
Відповідно до п. 2.1-2.2 договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково з використанням карти 545708хххххххх46. Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, визначених в п. 1.5.1-1.5.3 договору в термін (дату), вказаний в п. 1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору.
Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 Договору. 
Згідно з п. 2.2.3 договору проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п. 1.5.3 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій та з інших причин, визначена в п. 1.5.2. процентна ставка, запропонована позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку, встановлену п.1.5.3. Договору.
Якщо визначена п. 1.5.2 процента ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватись за стандартною ставкою згідно п. 1.5.3 договору. 
Стандартна процента ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом пільгового періоду, з врахуванням пролонгацій, є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк поточного періоду, це означає, що протягом пільгового періоду позичальнику була надана знижка/пільга, що дорівнює різниці між стандартною ставкою, встановленою п. 1.5.3 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 договору. 
Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється.
Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено кредитодавцем без письмової згоди позичальника.
Згідно з п. 2.4.1. позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення згідно п.1.4 договору.
Пункт 2.3. договору передбачає умови пролонгації договору.
Відповідно до п. 6.1. Договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Згідно з п. 6.5. Договору цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. 
Відповідно до платіжного доручення №91986406 від 23.01.2023 ТОВ «МІЛОАН» перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10000 грн згідно з договором, що свідчить про належне виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за укладеним з відповідачем договором (а.с.46).
Крім того, судом досліджено надану АТ КБ «Приват Банк» інформацію щодо рахунку ОСОБА_1 від 21.10.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_1 , на яку здійснено переказ коштів 23.01.2023 на суму 10000 гривень (а.с.121-122).
Згідно з графіком платежів за договором про споживчий кредит №8685878 від 23.01.2023, узгодженого сторонами, ОСОБА_1 повинен був сплатити 08.05.2023 (строк повернення кредиту) грошові кошти в сумі 37650 грн, з яких: 10000 грн – сума кредиту, 27150 грн – сума нарахованих процентів за користування кредитом та 500 грн - комісія.
У паспорті споживчого кредиту, що є додатком №2 до договору №8685878 від 23.01.2023 року зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту: кредит, сума кредиту: 10000 грн; строк кредитування: 105 днів, пільговий період 15 днів, поточний період 90 днів; мета отримання: задоволення потреб позичальника; спосіб надання: безготівково на рахунок з використанням карти; інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача: процентна ставка: 0,10 % за кожен день користування кредитом в межах пільгового періоду вказаного в п.1.3.1. Договору; стандартна ставка: 3 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом поточного періоду вказаного в п.1.3.2. Договору. Тип процентної ставки: фіксована. Платежі за супровідні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору: комісія за надання кредиту: 500 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування згідно п.1.3.1 Договору (у т. ч. тіло кредиту, проценти, комісії та інші платежі) складає 37650 грн; реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування: 961 % річних.
Також у матеріалах справи є анкета-заява на кредит №8685878, згідно з якоою зазначено процес оформлення та розгляду заяви із зазначенням замовленої суми, строку, погодженої суми кредиту, строку договору, комісії, процентів.
Довідкою про ідентифікацію, наданою ТОВ «Мілоан», підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір про споживчий кредит №8685878 від 23.01.2023 року ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН». Акцепт (Договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором W94460 та вказаний номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор (а.с.45).
Встановлено, що кредитний договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, який надіслано на номер відповідача, що зазначений у кредитному договорі, у якому зазначені ідентифікуючі дані позичальника.
Отже, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, які підтвердив, після чого позикодавець надіслав йому за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону (міститься в реквізитах договору) одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору.
Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
У відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №8685878 від 23.01.2023, укладеним з відповідачем, зазначено, що 23.01.2023 року ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 10000 грн, того ж дня нараховано комісію з оформлення кредиту – 500 грн, у період з 24.01.2023 року по 07.02.2023 року ОСОБА_1 нараховано проценти згідно з п. 1.5.2. договору в розмірі 10 грн в день, та за період з 08.02.2023 по 27.04.2023 нараховано проценти згідно з п. 1.6 , 2.3.1.2 договору в розмірі 300 грн в день (а.с.47-49).
На спростування наведеного розрахунку заборгованості сторона відповідача жодних доказів не надала.
27.04.2023 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №95-МЛ, за умовами якого позивач набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №8685878 від 23.01.2023 року на суму заборгованості 33750 грн, з яких залишок кредиту – 10000 гривень, залишок за процентами – 23250 гривень, залишок по комісії 500 грн, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 95-МЛ від 27.04.2023 (а.с.50-62).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 порушив умови договору – належно не виконав взяті на себе зобов`язання, повністю не погасивши заборгованість за кредитом, позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд «так і не витребував та не дослідив електронні дані, на який час бралося кредит», «рішення ухвалене без дослідження доказів у справі, яких відповідно до ст. 100 ЦПК у справі не було і немає», колегія суддів відхиляє, оскільки таким доводами місцевий суд дав належну оцінку, зазначивши, що відсутні підстави для витребування оригіналів електронних доказів за наявності у матеріалах справи паперових копій цих доказів та за відсутності обґрунтованих сумнівів у їх відповідності оригіналу. При цьому, суд послався на правові позиції Верховного Суду у постановах від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 та від 18 червня 2021 року у справі №234/8079/20, відповідно до яких не є порушенням норм процесуального права недослідження оригіналу електронного доказу за наявності в матеріалах справи паперових копій цих доказів та за відсутності обґрунтованих сумнівів у їх відповідності оригіналу.
Представник відповідача в апеляційній скарзі посилається на висновки, висловлені Верховним Судом у постанові від 04 лютого 2026 року у справі №758/14925/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/133947146), відповідно до якої електронні документи з кваліфікованим або удосконаленим електронним підписом перевіряються судом програмними засобами. Документи з іншим електронним підписом потребують додаткової перевірки цілісності шляхом з`ясування способу надсилання, формату зберігання та можливості односторонніх змін; паперова копія електронного доказу приймається за відсутності сумнівів щодо відповідності оригіналу. Водночас, колегія суддів зауважує, що посилання на вказану правову позицію не спростовує правильних висновків суду першої інстанції, оскільки суд вважав, що відсутні обґрунтовані сумніви у відповідності паперових копій наданих електронних доказів оригіналу.
Доводи апеляційної скарги про те, що судове рішення не підписане суддею відповідно до закону, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
Колегією суддів з`ясовано, що суд першої інстанції ухвалив 26 січня 2026 року рішення у цій справі, яке підписано головуючим цього ж числа особисто і оригінал його міститься у матеріалах справи (а.с.217-231). Електронний примірник вказаного рішення до Єдиного державного реєстру судових рішень надіслано судом 27 січня 2026 року, тобто наступного дня.
Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Також у частині 3 зазначеної статті визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: 1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Підписання судового рішення в електронному вигляді наступного дня після дати його ухвалення не входить до переліку порушень, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та жодним чином не ставить під сумнів правильне вирішення справи, тому є може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, надав належну оцінку зібраним у справі доказам та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржене рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування на підставі доводів апеляційної скарги не має.
Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то апеляційний суд не здійснює перерозподіл судових витрат у суді апеляційної інстанції.
Щодо оскарження постанови суду апеляційної інстанції
Згідно вимог пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, проте у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий        І.О. Максюта
Судді:         Л.В. Василишин
В.М. Барков

Повний текст постанови складено 10 червня 2026 року.