Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2261/25

04 червня 2026 року   м.Надвірна

Надвірнянський районнй суд Івано-Франківської області 
в складі головуючої-судді: Міськевич О.Я.,
з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.,
представника позивача: Ярмольчука В.С. (за межами суду),
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди, -
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог:
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди.
Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 2625887801:02:006:0078, цільове призначення - 02.01, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,15 га. 
01.09.2023 року між позивачем як орендодавцем та ОСОБА_2 , тобто відповідачем як орендарем був укладений договір оренди. 
Згідно п.1.1 даного договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове (господарське) приміщення.
Відповідно до п.п.1.2, 1.3 договору оренди – об`єкт оренди знаходиться за адресою: урочище «Нивки», с.Черніїв, Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Об`єкт оренди розміщений на земельній ділянці загальною площею 0,1500 га., з кадастровим номером 2625887801:02:006:0078, яка належить орендодавцю – ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯД №533912, виданого Черніївською сільською радою 27.03.2007.
Відповідно до п.3.1-3.3 договору, за користування об`єктом оренди орендар щомісячно сплачує орендодавцю орендну плату в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень. Розрахунок оплати за неповний місяць проводиться пропорційно до кількості календарних днів фактичного строку користування об`єктом оренди. Оплата проводиться щомісячно в строк до 10 числа місяця, наступного за звітним. 
Згідно п.3.4 договору – комунальні платежі по електропостачанню об`єкта оренди, орендар компенсує орендодавцю згідно з виставленими рахунками. 
Відповідно до п.6.1 договору оренди – цей договір укладений строком на 12 (дванадцять) місяців та діє з 01 вересня 2023 року по 31 серпня 2024 року. До договору скдладено Акт прийому-передачі нежитлового (господарського) приміщення від 01 вересня 2023 року.
Зазначає, що всупереч вимогам норм законодавства відповідач не повернув вчасно об`єкт оренди, натомість продовжив використовувати земельну ділянку для вирощування рослин.
Факт викопування рослин та покидання земельної ділянки стверджується фото та відеофіксацією з камер спостережень.
Таким чином, відповідач всупереч умов договору продовжував використовувати земельну ділянку з 01 вересня 2024 року по 31 серпня 2025 року. Розмір орендної плати за цей період становить 1500 х 12 = 18000 (вісімнадцять тисяч) грн.
Відповідач сплатив в рахунок орендної плати 13700 (тринадцять тисяч сімсот) грн., тобто розмір боргу по орендній платі становить 4300 (чотири тисячі) грн.
Також посилається на те, що розмір пені за цей період прострочення повернення об`єкта оренди становить 36000 (тридцять шість тисяч) грн. 
Крім того, всупереч умов договору оренди відповідач ОСОБА_2 не компенсував послуги з електропостачання.
Вказує, що борг по оплаті послуг з постачання по електроенергії становить 2844,72 грн. 
З огляду на викладене, загальна сума боргу становить: 4300 + 36000 + 2844,72 грн. = 43144,72 (сорок три тисячі сто сорок чотири) грн. 72 коп. 
Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.
Стислий виклад позиції сторін:
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 орендну плату за період з 01.09.2024 року по 31.08.2025 року в сумі 4300 грн., пеню за вказаний період - 36000 грн. та борг по електропостачанню - 2844,72 грн., що загалом становить 43144 грн. 72 коп., а також судові витрати по справі.
Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про час і місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, та у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. 
Заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.
Процесуальні дії у справі:
Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.09.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди було залишено без руху.
Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.10.2025 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.01.2026 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Також даною ухвалою задоволено клопотання представника позивача про виклик свідка.
Згідно ухвали суду від 29.04.2026, з підстав, викладених у ній, постановлено відмовити у задоволенні заяви представника позивача про участь свідка в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Станом на день винесення рішення відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Фактичні обставини справи, встановлені судом:
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 2625887801:02:006:0078, цільове призначення - 02.01, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,15 га.
01.09.2023 року між позивачем ОСОБА_1 як орендодавцем та ОСОБА_2 , тобто відповідачем як орендарем був укладений договір оренди (а.с.6-9).
Згідно п.1.1 даного договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове (господарське) приміщення.
Відповідно до п.п.1.2, 1.3 договору оренди – об`єкт оренди знаходиться за адресою: урочище «Нивки», с.Черніїв, Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Об`єкт оренди розміщений на земельній ділянці загальною площею 0,1500 га., з кадастровим номером 2625887801:02:006:0078, яка належить орендодавцю – ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯД №533912, виданого Черніївською сільською радою 27.03.2007.
У відповідності до п.2.2 договору оренди – повернення об`єкта оренди орендодавцю здійснюється протягом п`яти робочих днів після припинення цього договору (в інших випадках, передбачених цим договором) з оформленням відповідного акту приймання-передачі (повернення), має бути підписаний сторонами протягом п`яти робочих днів з дня припинення цього договору. 
При цьому, сторони дійшли згоди, що у разі безпідставної відмови орендодавця від підписання вищезазначеного акту приймання-передачі об`єкта оренди, у строк визначений цим пунктом договору, останній є погодженим (підписаний) орендодавцем, а об`єкт оренди повернутий.
Відповідно до п.3.1-3.3 договору, за користування об`єктом оренди орендар щомісячно сплачує орендодавцю орендну плату в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень. Розрахунок оплати за неповний місяць проводиться пропорційно до кількості календарних днів фактичного строку користування об`єктом оренди. Оплата проводиться щомісячно в строк до 10 числа місяця, наступного за звітним. 
Згідно п.3.4 договору – комунальні платежі по електропостачанню об`єкта оренди, орендар компенсує орендодавцю згідно з виставленими рахунками. 
Відповідно до п.6.1 договору оренди, цей договір укладений строком на 12 (дванадцять) місяців та діє з 01.09.2023 по 31.08.2024. 
На підставі вказаного договору, його сторонами 01.09.2023 року було складено акт прийому-передачі нежитлового (господарського) приміщення (а.с.10).
Як з`ясовано в ході розгляду справи та не спростовано стороною відповідача, останній не повернув вчасно об`єкт оренди, натомість продовжив використовувати земельну ділянку за адресою: урочище «Нивки», с.Черніїв, Івано-Франківського району Івано-Франківської області, загальною площею 0,1500 га., з кадастровим номером 2625887801:02:006:0078, що належить позивачу ОСОБА_1 , на якій знаходиться зазначений вище об`єкт оренди - нежитлове (господарське) приміщення.
Таким чином, після закінчення визначеного у договорі строку, відповідач продовжив користуватися об`єктом оренди, а саме в період часу із 01.09.2024 по 31.08.2025.
Проведення робіт на вказаній вище земельній ділянці, зокрема щодо викопування рослин підтверджується фото та відео матеріалами з камер спостережень, розміщених на даній земельній ділянці, які долучено до матеріалів справи (а.с.25-33).
Вказана обставина підтверджується також здійсненням відповідачем ОСОБА_2 перерахунку сум коштів на картковий рахунок позивача НОМЕР_1 , а саме: 21.10.2024 – 3500 грн., 11.12.2024 – 3000 грн., 23.01.2025 – 2000 грн., 16.05.2025 – 4000 грн., 20.07.2025 – 1200 грн. (а.с.19-23).
Отже, як встановлено в судовому засіданні, відповідач сплатив в рахунок орендної плати за користування об`єктом оренди після закінчення строку договору - 13700 (тринадцять тисяч сімсот) грн.
Також всупереч п.3.4 договору, відповідно до якого комунальні платежі по електропостачанню об`єкта оренди, орендар компенсує орендодавцю згідно з виставленими рахунками, відповідач ОСОБА_2 не компенсував послуги з електропостачання, у зв`язку з чим борг по оплаті послуг з постачання по електроенергії становить 2844,72 грн., що в ході розгляду справи не спростовано (а.с.11-13).
Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:
Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Із положень ст.546 ЦК України вбачається, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Статтею 549 ЦК України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Із положень ст.610 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
З матеріалів справи вбачається, 01.09.2023 року між позивачем ОСОБА_1 як орендодавцем та ОСОБА_2 , тобто відповідачем як орендарем був укладений договір оренди.
Згідно п.1.1 даного договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове (господарське) приміщення.
Відповідно до п.п.1.2, 1.3 договору оренди – об`єкт оренди знаходиться за адресою: урочище «Нивки», с.Черніїв, Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Об`єкт оренди розміщений на земельній ділянці загальною площею 0,1500 га., з кадастровим номером 2625887801:02:006:0078, яка належить орендодавцю – ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯД №533912, виданого Черніївською сільською радою 27.03.2007.
У відповідності до п.2.2 договору оренди – повернення об`єкта оренди орендодавцю здійснюється протягом п`яти робочих днів після припинення цього договору (в інших випадках, передбачених цим договором) з оформленням відповідного акту приймання-передачі (повернення), має бути підписаний сторонами протягом п`яти робочих днів з дня припинення цього договору. 
При цьому, сторони дійшли згоди, що у разі безпідставної відмови орендодавця від підписання вищезазначеного акту приймання-передачі об`єкта оренди, у строк визначений цим пунктом договору, останній є погодженим (підписаний) орендодавцем, а об`єкт оренди повернутий.
Відповідно до п.3.1-3.3 договору, за користування об`єктом оренди орендар щомісячно сплачує орендодавцю орендну плату в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень. Розрахунок оплати за неповний місяць проводиться пропорційно до кількості календарних днів фактичного строку користування об`єктом оренди. Оплата проводиться щомісячно в строк до 10 числа місяця, наступного за звітним. 
Згідно п.3.4 договору – комунальні платежі по електропостачанню об`єкта оренди, орендар компенсує орендодавцю згідно з виставленими рахунками. 
Відповідно до п.6.1 договору оренди, цей договір укладений строком на 12 (дванадцять) місяців та діє з 01.09.2023 по 31.08.2024. 
На підставі вказаного договору, його сторонами 01.09.2023 року було складено акт прийому-передачі нежитлового (господарського) приміщення (а.с.10).
Згідно ч.1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Як визначено ч.ч.1, 2, 5 ст.762 ЦК України, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.
Статтею 785 ЦК України, передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
В ході розгляду справи з`ясовано та не спростовано стороною відповідача, що останній не повернув вчасно об`єкт оренди, натомість продовжив використовувати земельну ділянку за адресою: урочище «Нивки», с.Черніїв, Івано-Франківського району Івано-Франківської області, загальною площею 0,1500 га., з кадастровим номером 2625887801:02:006:0078, що належить позивачу ОСОБА_1 , на якій знаходиться зазначений вище об`єкт оренди - нежитлове (господарське) приміщення.
Таким чином, після закінчення визначеного у договорі строку, відповідач продовжив користуватися об`єктом оренди, а саме в період часу із 01.09.2024 по 31.08.2025.
Також всупереч п.3.4 договору, відповідно до якого комунальні платежі по електропостачанню об`єкта оренди, орендар компенсує орендодавцю згідно з виставленими рахунками, відповідач ОСОБА_2 не компенсував послуги з електропостачання, у зв`язку з чим борг по оплаті послуг з постачання по електроенергії становить 2844,72 грн., що в ході розгляду справи не спростовано.
Отже, після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання передати відповідачу в користування об`єкт оренди, а в останнього - зобов`язання повернути об`єкт оренди та сплатити визначені договором оренди кошти за його користування.
Однак відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконав зобов`язання за договором оренди, не повернув у визначений договором строк об`єкт оренди, продовжив ним користуватися, та не сплатив в повному обсязі плату за його користування.
Таким чином, встановивши, що ОСОБА_2 не виконав належним чином зобов`язання з повернення об`єкту оренди та сплати коштів за його користування, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором оренди від 01.09.2023 року в сумі 7144 грн. 72 коп., з яких: 4300,00 грн – орендна плата за період з 01.09.2024 по 31.08.2025 та 2844,72 грн – борг за електропостачання.
Разом з тим суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 у частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 36000,00 грн. пені не підлягають задоволенню.
Зокрема, відповідно до ст.4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі закон).
Як закріплено у ч.4 ст.14 ЦК України, особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово робила висновки, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (див. постанови від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (п. 17), від 18.01.2022 у справі №910/17048/17 (п. 78), від 29.06.2022 у справі № 477/874/19 (п. 69)).
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).
Згідно з п.18 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів.
Зокрема, у постанові від 12 лютого 2025 року у справі №758/5318/23 зроблено висновок, що «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Отже, тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Оскільки пеня за договором оренди нарахована в період дії на території України воєнного стану, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням відповідачем грошових зобов`язань, що випливають із договору оренди від 01.09.2023 року, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, і відповідно ОСОБА_2 звільняється від обов`язку її сплати на користь ОСОБА_1 .
Викладення Законом України від 22.11.2023 № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» п.6 розд.ІV Закону № 1734-VIII у новій редакції не змінює визначене ЦК України правове регулювання звільнення позичальників від сплати на користь кредитодавців неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання за кредитними договорами у період воєнного стану.
З огляду на викладене, посилання позивача на обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, не відповідають закону.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», і відповідно до ч.3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 968,96 грн, що підтверджується квитанцією про сплату № 9336-4438-4818-7141 від 06.09.2025 (а.с.4).
Однак, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог на суму 7144,72 грн, що становить 16,56% від ціни позову (43144,72 грн), розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 160,46 грн (968,96 грн*16,56%).
Висновки суду:
Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, і з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором оренди від 01.09.2023 року в сумі 7144,72 грн., з яких: 4300,00 грн – орендна плата за період з 01.09.2024 по 31.08.2025; 2844,72 грн – борг за електропостачання.
У задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за пенею за період з 01.09.2024 по 31.08.2025, в сумі 36000,00 грн., необхідно відмовити.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, зокрема: 160,46 грн. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст.ст.207, 526, 626, 628, 638, 639, 759, 762, 763, п.18 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, ЗУ «Про оренду землі», керуючись ст.ст.4, 19, 76, 77, 81, 89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди – задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , – 7144 грн. 72 коп. (сім тисяч сто сорок чотири гривні сімдесят дві копійки) заборгованості за договором оренди від 01.09.2023 року, з яких: 4300,00 грн – орендна плата за період з 01.09.2024 по 31.08.2025; 2844,72 грн – борг за електропостачання.
У задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за пенею за період з 01.09.2024 по 31.08.2025, в сумі 36000,00 грн – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , – 160 грн. 46 коп. (сто шістдесят гривень сорок шість копійок) судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя   Міськевич О.Я.