Справа №592/7047/26
Провадження №3/592/1330/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Онайко Р.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.184 КУпАП,
у с т а н о в и в:
29.04.2026 до Ковпаківського районного суду м. Суми від ГУНП в Сумській області Сумське районне управління поліції надійшли справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА №001032 від 20.04.2026, 20.04.2026 близько 18:48 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухилився від виконання батьківських обов`язків стосовно свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, те що 20.04.2026 близько 17:40 син ОСОБА_2 завдав тілесних ушкоджень (забій носової перегородки, розсічення брови) ОСОБА_3 , чим порушив ст.150 СК України, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.
У судове засідання призначене на 09:00 30.04.2026 ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду від нього не надходило, про причини неявки не повідомив. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, у зв`язку з чим суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 . 
Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.
Диспозицією ч. 1 ст.184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Тобто ч. 1 ст. 184 КУпАП є бланкетною нормою та відсилає до інших нормативно-правових актів, зокрема до «передбачених законодавством обов`язків». В той же час ст. 150 СК України має щонайменше 4 обов`язки не тільки щодо виховання, а й щодо розвитку дитини, а матеріали справи не місять посилань на конкретні передбачені цим законом чи іншими нормативно-правовими актами обов`язки щодо забезпечення необхідних умов виховання неповнолітньої дітини від виконання яких ухилилася ОСОБА_4 , що порушує право ОСОБА_4 на справедливий судовий розгляд, передбаченому ст. 6 Конвенції, про що ЄСПЛ зазначив у своїх рішеннях, зокрема, «Матточча проти Італії» (Mattoccia v. Italy) від 25.07.2000 (заява №23969/94, п. 59) та «Пелісьє та Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v. France) від 25.03.1999 (№ 25444/94 п. 51-52), відповідно до яких обвинуваченому слід "негайно" та "в деталях" повідомити про причину звинувачення, тобто про матеріальні факти, які стверджуються проти нього, що лежать в основі звинувачення, та про характер звинувачення, а саме: правова кваліфікація цих суттєвих фактів; надання повної, детальної інформації щодо звинувачення підсудного є важливою передумовою забезпечення справедливості провадження. 
Згідно з ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за наслідками розгляду вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати.
Статтею 62 Конституції України, передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь.
При цьому, слід враховувати, що у справі про адміністративне правопорушення протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає як юридичний документ – акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою поліції справи про адміністративне правопорушення.
Наявні в матеріалах справи інші докази, а саме письмові пояснення ОСОБА_2 , рапорт та копія актового запису про народження ОСОБА_2 , через недостовірність як доказу протоколу про адміністративне правопорушення є недостатніми для прийняття рішення про вину ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Більш того, протокол про адміністративне правопорушення не містить жодних відомостей про вчинення саме ОСОБА_5 будь-якої дії чи бездіяльності, а матеріали справи не містять не тільки пояснень інших учасників конфлікту(потерпіих), а навіть їх прізвища. 
Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини і судову практику ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт ухилення ОСОБА_5 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, через відсутність події і складу адміністративного правопорушення за обставин викладених у протоколі, що є предметом розгляду.
Зважаючи на вищевикладене, вважаю за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі відносно ОСОБА_5 .
Керуючись ст. 184, 247, 294 КУпАП , –
постановив:
Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Роман ОНАЙКО