ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/21054/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року (суддя Єфанова О.В.)
у справі № 160/21054/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №912190125345 від 30 травня 2025 року про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії (довічного грошового утримання судді у відставці) на заяву від 22 травня 2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 , судді у відставці, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із довідками-розрахунками Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 16 травня 2025 року, згідно яких суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці становить з 01 січня 2021 року – 115770,00 грн, з 01 січня 2022 року – 126531,00 грн, з 01 січня 2023 року – 136884,00 грн, з 01 січня 2024 року – 154428,00 грн, з 01 січня 2025 року – 154428,00 грн;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити виплату ОСОБА_1 з урахуванням компенсації інфляційних витрат на час виплати перерахунку відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» щомісячного грошового утримання судді у відставці, перерахованого ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області від 16 травня 2025 року, номер Б-с-670 - Б-с-674, згідно яких суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці становить з 01 січня 2021 року – 115770,00 грн, з 01 січня 2022 року – 126531,00 грн, з 01 січня 2023 року – 136884,00 грн, з 01 січня 2024 року – 154428,00 грн, з 01 січня 2025 року – 154428,00 грн з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01 січня 2021 року у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що уповноваженим органом складено довідки про обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового розміру посадового окладу судді на відповідний рік, визначеного із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, проте Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило позивачу у перерахунку пенсії на підставі такої довідки. Позивачка вважає таке рішення пенсійного орану протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Також зазначає про право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №912190125345 від 30 травня 2025 року про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії (довічного грошового утримання судді у відставці) на заяву від 22 травня 2025 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 , судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із довідками-розрахунками Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 16 травня 2025 року, згідно яких суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці становить з 01 січня 2021 року – 115770,00 грн, з 01 січня 2022 року – 126531,00 грн, з 01 січня 2023 року – 136884,00 грн, з 01 січня 2024 року – 154428,00 грн, з 01 січня 2025 року – 154428,00 грн.
В решті позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що підставою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є зміна розміру складових суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді. Як наслідок, судді у відставці, яким призначено щомісячне довічне грошове утримання, мають право на його перерахунок у разі зміни розміру складових суддівської винагороди, а для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Суд першої інстанції вважав, що після отримання органом Пенсійного фонду заяви позивача про перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці та довідок, виданих Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 16.05.2025 року №Б-с-670 – Б-с-674 про суддівську винагороду станом на 2021-2025 роки, відповідно, орган Пенсійного фонду повинен був провести перерахунок щомісячного довічного утримання позивача, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині задовольнив.
Відмовляючи у задоволенні вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та сплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманого грошового забезпечення з 01.01.2021 по день фактичної виплати заборгованості, суд з посиланням на постанову Верховного Суду від 14.05.2025 у справі №160/672/24 зазначив, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. Виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Скаржник вказує, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді залишається незмінним та становить 2102 грн, змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді після 18.02.2020 не проводилось. За вказаних обставин суд помилково дійшов висновку, що позивачка має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці. З прийняттям Законів №№ 1082-ІХ, 1928-ІХ, 2710-ІХ, 3460-ІХ зміни зазнав не розмір суддівської винагороди, а розрахункова величина, на що не звернув увагу суд першої інстанції. Ці норми є прямими, чіткими, зрозумілими, такими, які не містять плутанини чи будь-якої двозначності, більш того, законодавець їх відтворював чотири рази поспіль у 2021, 2022, 2023 та 2024 роках. Застосування збільшеного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні, не буде відповідати вимогам діючого законодавства та принципам пропорційності і справедливості та може призвести до неналежного функціонування всієї системи соціального забезпечення, що суперечитиме, крім іншого, принципам соціальної держави.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в цій же частині.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди.
16.05.2025 на підставі ч. 2, 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області позивачці надано довідки-розрахунки: №Б-с-670 за 2021 рік, №Б-с-671 за 2022 рік, №Б-с-672 за 2023 рік, №Б-с-673 за 2024 рік, №Б-с-674 за 2025 рік про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено: з 01.01.2021 у розмірі 2270 грн, з 01.01.2022 - 2481 грн, з 01.01.2023 - 2684 грн, з 01.01.2024 - 3028 грн, з 01.01.2025 - 3028 грн, відповідно, без врахування обмежень, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки.
22.05.2025 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.
Заява позивачки розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.
Листом від 30.05.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивачку про прийняте ним рішення №912190125345 про відмову в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з посиланням на те, що відповідно до частини 4 статті 142 Закону України від 02.06.2016 №1402 «Про судоустрій і статус суддів» у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного грошового утримання.
Вважаючи це рішення відповідача протиправним, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Як зазначено у преамбулі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Частиною першою статті 4 Закону №1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.
Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 142 Закону № 1402-VIІІ у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, регулюється розділом IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.02.2023 №7-2).
Виходячи з положень вказаного Порядку, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється або на підставі списків, згідно з якими відповідні органи видають довідки про суддівську винагороду працюючого судді/довідки про винагороду працюючого судді Конституційного Суду України за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди/винагороди судді Конституційного Суду України, що враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, для кожного судді, зазначеного в списку, або за зверненням судді у відставці шляхом подання до пенсійного органу заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці, видану компетентним органом.
Таким чином, суд апеляційної інстанції зауважує, що наявність відповідних довідок про суддівську винагороду є підставою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, якщо видача таких довідок обумовлена зміною (підвищенням) розміру суддівської винагороди відповідно до законодавства. 
Відповідно до ч.1 ст.135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини другої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Згідно частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:
1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, напряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Законів України «Про державний бюджет на 2021 рік» від 15.12.2020 №1082-IX, «Про державний бюджет на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-IX, «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 №2710-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 №3460-IX разом із встановленням на 01 січня прожиткового мінімуму для працездатних осіб введений такий новий вид прожиткового мінімуму як прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
В Законі України «Про державний бюджет на 2021 рік» від 15.12.2020 №1082-IX установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня для працездатних осіб - 2270 гривень.
В Законі України «Про державний бюджет на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-IX установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня для працездатних осіб - 2481 гривні.
В Законі України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 №2710-ІХ установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня для працездатних осіб - 2684 гривні.
В Законі України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 №3460-IX установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня для працездатних осіб в розмірі 3028 гривень.
В Законі України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 №4059-IX установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня для працездатних осіб в розмірі 3028 гривень.
Водночас згідно з вказаними Законами прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, встановлено у розмірі 2102 гривні.
Наведені приписи вказаних законів є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
Питання наявності підстав для застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня календарного року відповідно до абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», для розрахунку посадового окладу, як складової суддівської винагороди, було предметом дослідження Великою Палатою Верховного Суду у справі №240/9028/24 (постанова від 24.04.2025).
В постанові від 24.04.2025 у справі №240/9028/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила таке.
Безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі №966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
Водночас, законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.
Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
Велика Палата Верховного Суду у вказаній справі, відступаючи від попередніх правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 13 липня 2023 року у справі №280/1233/22, від 21 березня 2024 року у справі №620/4971/23 та ін., предмет спору в яких стосувався визначення розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів, починаючи із 2021 року, зазначила, що законами про державний бюджет не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про правомірність визначення посадового окладу працюючого судді з урахуванням приписів до абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», які є чинними та не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
При цьому, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого вона відступила, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду.
Суд апеляційної інстанції також враховує, що Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду ухвалена постанова від 17.02.2026 (справа №200/2309/25), в якій Судом, зокрема, зроблено такий висновок: для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік та, відповідно, у разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 01 січня наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки, які зроблені Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду за наслідками розгляду справи №200/2309/25, не можуть бути застосовані у цій справі з огляду на таке.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.
В свою чергу, Кодексом адміністративного судочинства України визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, які полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. 
Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів вказує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного адміністративного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного адміністративного суду.
При цьому, суд апеляційної інстанції виходить з того, що подібність правовідносин означає, насамперед, подібність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм.
У справі №240/9028/24, як зазначено вище, Велика Палата Верховного Суду вирішувала питання щодо законності застосування абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» при визначенні посадового окладу, як складової суддівської винагороди, працюючого судді.
У свою чергу, що також зазначено вище, саме суддівська винагорода є базою для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Саме зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, є правовою підставою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.
Таким чином, питання визначення розміру суддівської винагороди працюючого судді є ключовим для вирішення питання щодо наявності правових підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що правові висновки, які зроблені Великою Палатою Верховного Суду у справі №240/9028/24, безумовно стосуються і предмету спору, який розглядається в межах цієї справи.
Крім цього, приймаючи до уваги саме висновки Великої Палати Верховного Суду, враховуючи вищеописаний ієрархічний принцип функціонування Верховного Суду, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що Велика Палата Верховного Суду та Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду фактично дійшли різних висновків в питанні визначення розміру посадового окладу, як складової суддівської винагороди.
Так, Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок, що при визначення розміру посадового окладу працюючого судді підлягають застосуванню саме Закони України про Державний бюджет (ст.7), якими визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
У свою чергу, Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зроблено висновок, що для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Оскільки визначення базового розміру посадового окладу є однаковим як для визначення розміру суддівської винагороди працюючого судді так і для визначення розміру суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то вказані висновки ВП ВС та судової палати Касаційного адміністративного суду є протилежними за своїм змістом.
Підсумовуючи вищевикладене, з огляду на те, що правові висновки Великої Палати Верховного Суду мають перевагу над висновками Верховного Суду у складі судової палати, та враховуючи зазначені вище висновки Великої Палати Верховного Суду, суд апеляційної інстанції вважає відсутніми правові підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і, як наслідок, про відсутність підстав для задоволення позову.
Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до статті 317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст.311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року у справі № 160/21054/25 – скасувати, ухвалити нове рішення.
В позові відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до статті 325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров