ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/3272/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Павленко Н.А.
суддів - Богатиря К.В., Лічмана Л.В

за участю секретаря судового засідання Пелешка Т.С.

за участю представників учасників справи:

від прокуратури – Ейсмонт С.О.

від позивача – Стапінський В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» та Заступника керівника Одеської обласної прокуратури
на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2026, ухвалене суддею Рога Н.В. м. Одеса, повний текст якого складено та підписано 26.01.2026
по справі №916/3272/25
за позовом Керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях
до відповідача Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору на стороні позивача Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт»
про стягнення неустойки у розмірі 20531916, 66 грн,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог позовної заяви та рішення суду, що оскаржується в апеляційному порядку:
Керівник Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях з позовною заявою до Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» (надалі по тексту постанови – ПП «ТРАНС-ЕКСПО», відповідач) про стягнення заборгованості з неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування нерухомим майном, що належить до державної власності, у розмірі 20 531 916,66грн.
В обгрунтування позовних вимог прокурор вказує, що 21.08.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (станом на даний час РВФДМУ по Одеській та Миколаївській областях) (Орендодавець) та ТОВ «ТРАНС-ЕКСПО» (з 24.06.2019 ПП «ТРАНС-ЕКСПО») (Орендар) було укладено Договір оренди №209840911745 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до п.1. умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: складські майданчики причалу №19, №20 вантажного терміналу (інв.№1197, реєстровий №01125809.2ГЯШТОЯ1100) площею 14837,00 кв.м, за адресою: Одеська обл., м.Рені, вул.Дунайська, 188, що обліковується на балансі ДП «Ренійський морський торговельний порт» (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що проведена ТОВ «СІНЕРГІЯ ІНВЕСТ» станом на 31.05.2018 та становить 11 330 000грн. 
Зазначений Договір був укладений до набрання чинності Законом України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 №157-ІХ, у зв`язку із чим, як зазначає прокурор, строк дії Договору закінчився 21.07.2021. 
16.06.2021 Орендодавець видав наказ №979 та прийняв рішення про відмову у задоволенні заяви Орендаря щодо внесення змін до Договору з метою приведення строку дії Договору у відповідність із визначеним Законом України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 №157-ІХ строком, у зв`язку з відсутністю даних про орендоване майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відмовою Балансоутримувача у наданні згоди щодо продовження договору оренди, та повідомив Орендаря про припинення договору по закінченню строку його дії 21.07.2021 листами від 01.07.2021 №18-11-03107, від 04.08.2022 №11-06-01736, від 09.09.2022 №11-06-02135. 
Проте, як зазначає прокурор, ПП «ТРАНС-ЕКСПО» об`єкт оренди не повернуло, акт приймання-передачі не підписало.
Прокурор зазначив, що у зв`язку із невиконанням ПП «ТРАНС-ЕКСПО» свого обов`язку щодо повернення орендованого майна та не підписанням акту повернення з оренди об`єкту оренди, РВФДМУ по Одеській та Миколаївській областях нараховано ПП «ТРАНС-ЕКСПО» неустойку у розмірі 20 531 916 грн 66 коп.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.08.2025 справу №916/3272/25 прийнято до провадження та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою суд залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне підприємство «Ренійський морський торговельних порт».
Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.01.2026 задоволено частково позовну заяву керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України; стягнуто з Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях неустойку у розмірі 16 425 533,30 грн. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 197 106,40 грн стягнуто з Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» на користь Одеської обласної прокуратури.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції вказав, що з урахуванням положень ст.785 Цивільного кодексу України, наявні підстави для стягнення неустойки нарахованої за період з 12.09.2021 по 15.05.2025. 
Так, суд першої інстанції зазначив, що Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 у справі №916/4522/23, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 01.04.2025, у задоволенні позову ПП «ТРАНС-ЕКСПО» до РВФДМУ по Одеській та Миколаївській областях про визнання Договору оренди №209840911745, укладеного 21.08.2018 між РВФДМУ по Одеській та Миколаївській областях, як орендодавцем, та ПП «ТРАНС-ЕКСПО», як орендарем, продовженим на тих саме умовах та на той самий строк, тобто на 2 роки 11 місяців, а саме до 21.06.2024; про визнання за ПП «ТРАНС-ЕКСПО» права оренди на підставі Договору оренди №209840911745 від 21.08.2018 до 21.06.2024 відмовлено. Судами встановлено, що договір оренди є припиненим з 21.07.2021. 
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказав, що відповідач у справі доказів повернення Балансоутримувачу об`єкту оренди за Договором оренди №209840911745 від 21.08.2018 у визначений у п.5.10 Договору строк до суду не надав. 
Згідно наявного у матеріалах справи акту повернення з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, складеного 31.10.2025 Балансоутримувачем - ДП «Ренійський морський торговельний порт», та Орендарем - ПП «ТРАНС-ЕКСПО», додатком до якого є Інформація про стан майна, розрахунків з Балансоутримувачем за Договором оренди і за договором про відшкодування витрат, об`єкт оренди було повернуто лише 31.10.2025.
Поряд з цим суд першої інстанції зазначив, що при розрахунку розміру неустойки згідно з ч.2 ст. 785 Цивільного кодексу України за неповернення майна з оренди після припинення дії договору найму до її складу не включається податок на додану вартість, який мав би сплачуватися орендарем орендодавцю у випадку правомірного користування майном.
Перевіривши наведений позивачем розрахунок суми неустойки, суд першої інстанції встановив, що він є не вірним, адже, неустойку розраховано виходячи з розміру орендної плати з урахуванням ПДВ у розмірі 20%.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги:

Щодо апеляційної скарги заступник керівника Одеської обласної прокуратури:
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду, заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2026 у справі №916/3272/25 в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України до Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО», яка складає неустойку у розмірі 4106383,36 грн та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також просить апеляційний суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги на користь Одеської обласної прокуратури.
В обгрунтування підстав апеляційної скарги прокурор вказує, що суд дійшов помилкового висновку про надання позивачем невірного розрахунку неустойки, яка підлягає стягненню. 
Так, за твердженнями прокурора на виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 25.11.2025 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях надано додаткові пояснення від 19.12.2025 щодо розрахунку неустойки. У вказаних поясненнях Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях надало розрахунок неустойки згідно стану надходження орендної плати по договору оренди від 21.08.2018 № 209840911745 станом на 26.05.2025 без нарахування ПДВ, яка складає 20 531 916, 66 грн. Регіональне відділення нараховує орендну плату без врахування ПДВ, оскільки саме Балансоутримувач за законодавством має право на складання податкової накладної на орендаря. Також, відповідно до п. 3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами) та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (липень 2018 року) 140 633 грн 63 коп. Оплата за перший місяць оренди серпень 2018 року визначається шляхом коригування орендної плати, яка зазначена у абзаці 1 цього пункту на індекс інфляції червень 2018 року.

Щодо апеляційної скарги ПП «ТРАНС-ЕКСПО»:
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду, Приватне підприємство «ТРАНС-ЕКСПО» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2026 у справі №916/3272/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної стягнути з позивача.
За твердженнями відповідача, законодавством та Договором, на відповідача (Орендаря) покладено обов`язок повернути орендоване майно позивачу (Орендодавцю) шляхом підписання акту повернення майна. Але виконання такого обов`язку можливе лише шляхом спільних узгоджених дій орендаря, орендодавця та балансоутримувача, більш того такі дії можуть здійснитись тільки за умови активних дій з боку саме позивача (Орендодавця) які виражаються у складанні та передачі іншим сторонам договору для підписання актів повернення майна. Без таких активних дій з боку Орендодавця, Орендар не має можливості підписати акт повернення, який не складений та не наданий Орендодавцем. А без підписання всіма сторонами акту повернення, не існує іншого способу повернути предмет оренди. На дату подання позову, ані на дату ухвалення рішення Господарським судом Одеської області та навіть до сьогодні Приватне підприємство «ТРАНС-ЕКСПО» не бачило зі сторони орендодавця конкретних дій щодо співпраці у поверненні орендованого майна (не було направлено представника для складання та підписання акту повернення майна та не було навіть направлено власне акту повернення майна для підписання).
На думку відповідача, до 14.01.2025 (Постанова Південно-західного апеляційного господарського суду) право користування орендованим майном було правомірним та, відповідно, не існувало обов`язку Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» повертати орендовано майно.
Відповідач наголошує, що не мав змоги виконати обов`язок повернути об`єкт оренди за відсутності дій з боку позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеські області, продовжував їм відкрито користуватися, сплачував орендну плату (рахунки щомісячно надавалися Балансоутримувачем) та шукав законних шляхів щодо пролонгації орендних відносин; отримавши акт повернення, підписав його у встановлений договором строк, таким чином не має підстав застосовувати до відповідача Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» цивільну відповідальність у вигляді неустойки.

Узагальнені доводи відзиву прокурора на апеляційну скаргу ПП «ТРАНС-ЕКСПО»:
04.03.2026 за вх.№606/26/Д2 від прокурора надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, за яким прокурор не погоджується з вимогами апеляційної скарги та просить залишити їх без задоволення.
Прокурор у відзиві вказує, що Регіональне відділення 16.06.2021 видало наказ №979 щодо прийняття рішення про відмову в задоволенні заяви Орендаря щодо внесення змін до договору оренди нерухомого майна з метою приведення строку дії договору у відповідність із визначеним Законом України строком у зв`язку з відсутністю даних про орендоване майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відмовою Балансоутримувача у наданні згоди щодо продовження договору оренди та повідомило Орендаря про припинення договору по закінченню строку його дії 21.07.2021 листами від 01.07.2021 № 18-11-03107, від 04.08.2022 № 11-06 01736, від 09.09.2022 № 11-06-02135. Проте ПП «ТРАНС-ЕКСПО» державне нерухоме майно не повернуто. Акти приймання-передачі повернення не підписано.
За твердженнями прокурора, незважаючи на обізнаність ПП «ТРАНС-ЕКСПО» про повернення державного нерухомого майна, останнє протидіяло такому поверненню та зверталось зі скаргою до Фонду державного майна України від 12.12.2022 № 12/12/22-01, та у подальшому двічі зверталось до Господарського суду Одеської області із позовними заявами до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській та Одеській областях про визнання Договору оренди № 209840911745 укладеного 21.08.2018 продовженим на тих самих умовах та на той самий строк, тобто на 2 роки 11 місяців, а саме до 21.06.2024 (справи № 916/3716/23 та № 916/4522/23).

Узагальнені доводи відзиву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях на апеляційну скаргу прокурора:
18.03.2026 за вх.№594/26/Д3 від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях надійшов відзив на апеляційну скаргу прокурора.  
Позивач у відзиві вказує, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, дійшов невірного висновку, що неустойку розраховано виходячи з розміру орендної плати з урахуванням ПДВ у розмірі 20%.
За твердженнями позивача, Регіональне відділення нараховує орендну плату без врахування ПДВ, оскільки саме Балансоутримувач за законодавством має право на складання податкової накладної на орендаря. Також, відповідно до п. 3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами) та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (липень 2018 року) 140 633 грн 63 коп. Оплата за перший місяць оренди серпень 2018 року визначається шляхом коригування орендної плати, яка зазначена у абзаці 1 цього пункту на індекс інфляції червень 2018 року.

Щодо додаткових пояснень Державного підприємства «Ренійський морський торговельних порт»:
04.03.2026 за вх.№606/26/Д1 від Державного підприємства «Ренійський морський торговельних порт» надійшли додаткові пояснення у справі.
Так, Державне підприємство «Ренійський морський торговельних порт», що  19.08.2025 рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/2221/25 позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до ПП «ТРАНС-ЕКСПО» задоволено повністю, зобов`язано ПП «ТРАНС-ЕКСПО» повернути Державному підприємству «Ренійський морський торговельний порт» державне нерухоме майно, а саме складські майданчики причалу № 19, 20 вантажного терміналу (інв. №1119, реєстровий №01125809.2ГЯШТОЯ1100), площею 14 837,00 кв. м, за адресою Одеська обл., м. Рені вул. Дунайська, 188, що обліковується на балансі державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт», за актом приймання передачі.
На виконання вищезазначеного рішення Господарським судом Одеської області виданий Наказ №916/2221/25 від 19.09.2025, постановою Ренійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 14.10.2025 на підставі вищезазначеного Наказу відкрито виконавче провадження ВП №79351330 та постановлено зобов`язати ПП «ТРАНС-ЕКСПО» повернути Державному підприємству «Ренійський морський торговельний порт» державне нерухоме майно, а саме складські майданчики причалу №19,20 вантажного терміналу (інв. №1119, реєстровий № 01125809.2.ГЯШТОЯ1100), площею 14 837,00 кв.м, які знаходяться за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188, та обліковується на балансі ДП «РМТП») за актом приймання передачі.
31.10.2025 ПП «ТРАНС-ЕКСПО» (Орендар) передало, а ДП «РМТП» (Балансоутримувач) прийняло зі строкового платного користування нерухоме майно, що належить до державної власності, а саме складські майданчики причалу №19,20 загальною площею - 13953,0 кв. м.
Державне підприємство «Ренійський морський торговельних порт» у своїх поясненнях також зазначає, що ПП «ТРАНС-ЕКСПО» весь час продовжував відкрито користуватися вищезазначеним майном, сплачував орендну плату на користь підприємства, згідно з рахунками які надавалися ДП «РМТП» як Балансоутримувачем майна.

Рух справи у Південно-західному апеляційному господарському суді:
13.02.2026 безпосередньо до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2026 по справі №916/3272/25. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2026, апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді - Павленко Н.А., суддів: Богатиря К.В., Лічмана Л.В.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 у справі №916/3272/25 апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2026 залишено без руху; встановлено апелянту 10 денний строк для усунення допущених недоліків оформлення апеляційної скарги шляхом надання доказів сплати судового збору у розмірі 73914,90 грн з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та відповідні докази надати до суду.
26.02.2026 від заступника керівника Одеської обласної прокуратури до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява (зареєстрована за вх. №594/26 ПЗАГС) про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додані докази сплати судового збору у розмірі 73914,90 грн.
Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 03.03.2026 відкрив апеляційне провадження по справі №916/3272/25 за апеляційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2026, запропонував учасникам провадження у 10 денний строк з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі подати відзиви/письмові пояснення на апеляційну скаргу (доданих до них документи) та відповідно до ч.4 ст.263 ГПК України надати суду докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу; попередив учасників справи, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Разом з цим, Південно-західним апеляційним господарським судом ухвалою від 23.02.2026 відкрито провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2026 по справі №916/3272/25 та доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/3272/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду, у зв`язку з чим матеріали справи №916/3272/25 не витребовуються.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2026, серед іншого, було об`єднано апеляційні скарги заступника керівника Одеської обласної прокуратури та Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2026 по справі №916/3272/25 в одне апеляційне провадження для їх сумісного розгляду та призначено справу №916/3272/25 в судовому засіданні на 14.04.2026.
13.04.2026 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання (зареєстровано за вх. №606/26/Д3 від 13.04.2026 ПЗАГС) про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано тим, що директор Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» - Гуляєв Віталій Анатолійович захворів і не має можливості забезпечити участь/присутність представника у судовому засіданні, призначеному на 14.04.2026 о 15:00 год.
На підтвердження таких обставин відповідачем - Приватним підприємством «ТРАНС-ЕКСПО» до клопотання додано Інформаційну довідку з електронної системи охорони здоров`я від 10.04.2026 про тимчасову непрацездатність.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду, зокрема, було задоволено клопотання Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» про відкладення розгляду справи та відкладено розгляд справи за апеляційними скаргами Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» та Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2026 у справі №916/3272/25 на 12.05.2026.
У судовому засіданні від 12.05.2026 головуючим суддею було повідомлено, що 11.05.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Порадившись на місці, судовою колегією було постановлено протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» про відкладення розгляду справи, у зв`язку з необґрунтованістю причин відкладення. 
Також, судовою колегією в судовому засіданні від 12.05.2026 було постановлено відмовити у задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, оскільки відповідно до ст. 119 ГПК України поновлення пропущеного строку у даному випадку не підлягає застосуванню. Поряд з цим, відповідно до ч.2 ст. 119 ГПК України, суд за своєю ініціативою продовжив процесуальний строк для подання Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях відзиву на апеляційну скаргу та залучив відповідний відзив до матеріалів справи.
В судовому засіданні 12.05.2026 було оголошено перерву в розгляді апеляційних скарг Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» та Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2026 у справі №916/3272/25 до 03.06.2026.
Прокурор в судових засіданнях 14.04.2026, 12.05.2026, 03.06.2026 підтримав вимоги апеляційної скарги, наполягав на їх задоволенні, скасуванні рішення в частині в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України до Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО», яка складає неустойку у розмірі 4106383,36 грн та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Прокурор заперечував в судових засіданнях поти вимог апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу ПП «ТРАНС-ЕКСПО».
В судовому засіданні 03.06.2026 представник Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора, просив їх задовольнити, скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог у розмірі 4106383,36 грн та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Заперечував проти вимог апеляційної скарги відповідача.
Представники ПП «ТРАНС-ЕКСПО» та ДП «Ренійський морський торговельних порт» у судове засідання, призначене на 03.06.2026 не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час судового засідання. 
Відповідно до статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно із якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно із статтею 269 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у апеляційному порядку судові рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.11, ч.12 ст.270 ГПК України).
Процесуальний закон не містить приписів щодо обов`язкового здійснення апеляційного розгляду за участю представників учасників справи. Не зазначалося про такий розгляд і в ухвалах Південно-західного апеляційного господарського суду, від 16.03.2026, 14.04.2026 та від 12.05.2026. 
При цьому, доводи відповідача були ґрунтовно викладені в апеляційній скарзі, а матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційних скарг й за відсутності представників учасників справи.
Про наявність додаткових доводів, без дослідження яких неможливо розглянути апеляційні скарги по суті, суду не повідомлялося.
Таким чином, колегія суддів висновує, що в судовому засіданні, призначеному на 03.06.2026 повинен відбутися розгляд апеляційних скарг ПП «ТРАНС-ЕКСПО» та прокурора на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2026 у справі №916/3272/25 по суті, не дивлячись на відсутність представників сторін, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність зазначених представників у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя. 
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції:
21.08.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (станом на даний час РВФДМУ по Одеській та Миколаївській областях) (Орендодавець) та ТОВ «ТРАНС-ЕКСПО» ( з 24.06.2019 ПП «ТРАНС-ЕКСПО») (Орендар) було укладено Договір оренди №209840911745 нерухомого майна (т.1, а.с. 101-104), що належить до державної власності, відповідно до п.1. умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: складські майданчики причалу №19, №20 вантажного терміналу (інв.№1197, реєстровий №01125809.2ГЯШТОЯ1100) площею 14837,00 кв.м, за адресою: Одеська обл., м.Рені, вул.Дунайська, 188, що обліковується на балансі ДП «Ренійський морський торговельний порт» (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що проведена ТОВ «СІНЕРГІЯ ІНВЕСТ» станом на 31.05.2018 та становить 11 330 000грн. 
Пунктом 2.1 договору визначено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.
Пунктом 10.1 договору передбачено, що цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з « 21» серпня 2018 до « 21» липня 2021. Сторони договору домовились про те, що як тільки Балансоутримувач завершить оформлення документів, які необхідні для нотаріального посвідчення договору оренди згідно з переліком, визначеним в Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 №20/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції 03.03.2004 за №283/8882, буде укладено договір про внесення змін до договору оренди, згідно листа дозволу органу управління - Міністерства інфраструктури України від 25.05.2018 №5569/16/10-18.
У разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця та у разі належного виконання орендарем умов цього договору, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором та чинним законодавством за умови відсутності заперечень органу уповноваженому управляти об?єктом оренди, наданих орендодавцю у встановлений законом термін (пункт 10.4 договору).
Відповідно до п.10.9. Договору у разі припинення або розірвання Договору Майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу.
21.08.2018 учасниками справи підписано акт приймання-передавання державного нерухомого майна (т.1, а.с.105), що обліковується на балансі Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» до договору оренди від 21.08.2028, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-ЕКСПО».
У наказі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях №979 від 16.06.2021 (т1, а.с.106) вирішено:
- відмовити орендарю - Приватному підприємству «ТРАНС-ЕКСПО» у задоволенні заяви щодо внесення змін до договору оренди нерухомого майна з метою приведення строку дії договору оренди від 21.08.2018 №209840911745 у відповідність із визначеним Законом мінімальним строком, згідно якого передано в оренду складські майданчики причалу №19-20 вантажного терміналу, загальною площею 14837,00 кв.м, за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188, що обліковується на балансі ДП «Ренійський морський торговельний порт»;
- припинити чинність договору оренди від 21.08.2018 №209840911745 по закінченню строку - 21.07.2021.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.02.2024 у справі №916/4522/23 визнано Договір оренди №209840911745 від 21.08.2018 продовженим на тих самих умовах та на той самий строк, тобто, на 2 роки 11 місяців, а саме до 21.06.2024. 
Проте, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2025, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 01.04.2025, Господарського суду Одеської області від 08.02.2024 у справі №916/4522/23 скасовано, у задоволенні позову відмовлено. 
Судами встановлено, що договір оренди є припиненим з 21.07.2021.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Досліджуючи підстави представництва прокурором інтересів держави в суді, колегія суддів виходить з такого.
Пунктом 3 визначено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Виходячи з системного аналізу наведених правових норм, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.
У постанові Верховного Суду від 08.02.2019 у справі №915/20/18 суд касаційної інстанції зазначив, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також й у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не має загальнодержавного характеру, але спрямоване на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.
У постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 для підтвердження судом підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у випадку, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, достатнім є дотримання прокурором порядку повідомлення, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», та відсутність самостійного звернення компетентного органу до суду з позовом в інтересах держави протягом розумного строку після отримання такого повідомлення.
Так, прокурором у даній справі Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях визначено в якості позивача. 
Прокурор зазначив, що на адресу РВФДМУ по Одеській та Миколаївській областях Ізмаїльською окружною прокуратурою було надіслано запити від 14.05.2025 №59-3449ВИХ-25, від 30.12.2024 №59-7369вих-24, від 09.07.2024 №59-3921ВИХ-24, від 20.02.2024 №59-947ВИХ-24, від 02.11.2023 за №59-6206ВИХ-23, від 31.05.2023 №59-3075ВИХ-23 про порушення ПП «ТРАНС-ЕКСПО» умов договору оренди та вжиття заходів щодо поновлення прав та інтересів держави. 
Листами від 27.05.2025 №10-07-02425, від 23.01.2025 №10-07-00313, від 29.07.2024, № 10-06-02910, від 11.03.2024 №10-06-01027, від 21.11.2023 №10-07-04717, від 16.06.2023 №10-07-02373, від 07.04.2023 №10-07-01356 РВФДМУ по Одеській та Миколаївській областях повідомлено прокуратуру про відсутність можливості звернення до суду у зв`язку із відсутністю фінансування, а також надало необхідні документи для вжиття заходів прокурорського реагування. 
Враховуючи відсутність реагування з боку РВФДМУ по Одеській та Миколаївській областях на факт порушення законодавства, прокурор вбачає, що уповноваженим органом заходи щодо стягнення неустойки не вжито, тобто має місце бездіяльність. 
Листом від 28.07.2025 Ізмаїльською окружною прокуратурою повідомлено РВФДМУ по Одеській та Миколаївській областях про порушення ПП «ТРАНС-ЕКСПО» законодавства та звернення прокурором до суду з позовом про стягнення неустойки з метою недопущення того, щоб інтереси держави залишились незахищеними.
Враховуючи вищезазначене та зважаючи на те, що позивач самостійно не звернувся до суду з вказаним позовом, колегія суддів вважає, що у цій справі прокурором належним чином обґрунтовано підстави щодо представництва інтересів держави в суді.

Щодо суті спору:
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України Про оренду державного та комунального майна.
Згідно зі ст. 762 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. Законом можуть бути встановлені максимальні (граничні) строки договору найму окремих видів майна. Якщо до спливу встановленого законом максимального строку найму жодна із сторін не відмовилася від договору, укладеного на невизначений строк, він припиняється зі спливом максимального строку договору. Договір найму, строк якого перевищує встановлений законом максимальний строк, вважається укладеним на строк, що відповідає максимальному строку.
Згідно п.10.1. Договору його укладено строком на 2 роки 11 місяців і діє з 21.08.2018 до 21.07.2021.
Згідно з наказом від 16.06.2021 № 979 Регіональне відділення відмовило ПП «ТРАНС-ЕКСПО» у задоволенні заяви про внесення змін до договору оренди з метою приведення строку дії цього договору у відповідність до вимог законодавства; вказало на припинення чинності договору оренди за закінченням строку - 21.07.2021. 
У листі від 01.07.2021 № 18-11-03107, адресованому відповідачу, зазначено: що Регіональне відділення відмовляє ПП «ТРАНС-ЕКСПО» у задоволенні заяви про внесення змін до договору оренди через відсутність інформації про майно у відповідному державному реєстрі речових прав; що відповідно до звіту про стан надходження коштів до бюджету наявна заборгованість із орендної плати у сумі 22 472,81 грн; про необхідність звільнення і повернення орендного майна згідно з актом приймання-передачі і здійснення остаточного розрахунку з орендної плати на дату підписання вказаного акта. 
Отже, обов`язок відповідача повернути об`єкт оренди відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України виник із дати припинення дії договору з 21.07.2021.
Окрім того, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 у справі №916/4522/23, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 01.04.2025, у задоволенні позову ПП «ТРАНС-ЕКСПО» до РВФДМУ по Одеській та Миколаївській областях про визнання Договору оренди №209840911745, укладеного 21.08.2018 між РВФДМУ по Одеській та Миколаївській областях, як орендодавцем, та ПП «ТРАНС-ЕКСПО», як орендарем, продовженим на тих саме умовах та на той самий строк, тобто на 2 роки 11 місяців, а саме до 21.06.2024; про визнання за ПП «ТРАНС-ЕКСПО» права оренди на підставі Договору оренди №209840911745 від 21.08.2018 до 21.06.2024 - відмовлено. 
Судами встановлено, що договір оренди є припиненим з 21.07.2021.
Обов`язки наймача у разі припинення договору найму регулюються ст. 785 ЦК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.
Наведене положення ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» кореспондується з п. 10.9. Договору оренди №209840911745 нерухомого майна, за яким у разі припинення цього Договору Майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу
Відповідно до п.5.10 Договору сторони домовилися, що у разі припинення або розірвання Договору орендар зобов`язується повернути Балансоутримувачу об`єкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати Балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (часткової або повної) об`єкту оренди з вини орендаря.
Згідно із частиною другою статті 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.
Отже, законодавець передбачив загальне правило, за яким визначається як початок, так і припинення договірних правовідносин з оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини). Фактом початку та, відповідно, припинення правовідносин є підписання акта приймання-передачі нерухомого майна як від орендодавця до орендаря, так і від орендаря до орендодавця.
Вказане узгоджується з положеннями пункту 10.10 Договору, за яким Майно вважається поверненим Балансоутримувачц з моменту підписання Орендарем та Орендодавцем акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на Орендодавця.
Між сторонами не складався акт про повернення об`єкту оренду, водночас, відповідні заходи зі звільнення об`єкту оренди вчинялись в межах примусового виконання рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/2221/25 від 19.09.2025. 
31.10.2025 ПП «ТРАНС-ЕКСПО» (Орендар) передало, а ДП «РМТП» (Балансоутримувач) прийняло зі строкового платного користування нерухоме майно, що належить до державної власності, а саме складські майданчики причалу №19,20 загальною площею - 13953,0 кв. м.
Водночас, невиконання наймачем передбаченого ч. 1 ст. 785 ЦК України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Здійснюючи аналіз ст. 785 ЦК України, Верховний Суд неодноразово висновував таке:
- неустойка, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 ЦК України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення договору, коли користування майном стає неправомірним. Неустойка за ч. 2 ст. 785 ЦК України має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії договору. Наймодавець (орендодавець) у цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном (див. постанову Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19, на яку посилається скаржник у касаційні скарзі);
- законодавство у сфері орендних правовідносин пов`язує припинення обов`язків орендаря з фактом поверненням об`єкта договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі (див. також постанову Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 910/2597/14). У разі невиконання обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 785 ЦК України, цивільним законодавством визначена можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди. Таким чином, право на стягнення неустойки, встановленої ч. 2 ст. 785 ЦК України, пов`язується з простроченням орендарем виконання зобов`язання з повернення орендованого майна за актом приймання-передачі. Частиною 1 ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Отже, неустойка, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 ЦК України є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і для притягнення наймача, який порушив зобов`язання, до такої відповідальності необхідна наявність його вини (умислу або необережності) відповідно до вимог ст. 614 ЦК України (див. постанову Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 924/599/19, п. 9.20 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19);
- відповідно до ст. 614 ЦК України, для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 цього Кодексу, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання. Тобто судам потрібно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав (див. постанови Верховного Суду від 20.03.2024 у справі № 911/255/23, від 30.08.2019 у справі № 910/13695/18).
Умисел як форма вини включає елемент усвідомлення та наміру. Діяння особи вважаються такими, що вчинені з умислом, якщо вона усвідомлювала протиправність своєї поведінки та бажала або свідомо допускала настання шкоди (збитків). Вина у формі необережності має місце за відсутності у особи наміру завдати шкоди. При необережності особа не передбачала можливість настання шкідливих наслідків свого діяння, хоча могла та повинна була їх передбачити або легковажно (безпідставно) сподівалася на їх відвернення.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 2 ст. 614 ЦК України).
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 19 квітня 2021 року у справі №910/11131/19 зазначав, що обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення Договору (до спливу строку дії Договору оренди), оскільки орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі.
Отже, користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов, у зв`язку з чим орендна плата за користування майном за умовами договору, що припинився, не нараховується.
У разі продовження користування орендарем орендованим приміщенням, у орендодавця виникає право нарахування за користування приміщенням неустойки у розмірі подвійної орендної плати.
Як зазначалось вище, судами при розгляді справи №916/4522/23 встановлено, що договір оренди є припиненим з 21.07.2021, як і передбачено п.10.1. укладеного між сторонами Договору.
Як вбачається з пояснень та розрахунків позивача останнім нараховано суму неустойки за період з 12.09.2021 по 12.05.2025 у розмірі 20531 916,66 грн.
Господарським судом визнано правомірним нарахування суми неустойки, проте позовні вимоги задоволено частково у розмірі 16 425 533,30 грн, оскільки перевіривши наведений позивачем розрахунок суми неустойки судом першої інстанції встановлено, що він не є вірним, адже, неустойку розраховано виходячи з розміру орендної плати з урахуванням ПДВ у розмірі 20%.
Колегія суддів не погоджується з рішенням суду в означеній частині, виходячи з наступного.
Сторони у п.3.1. Договору узгодили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами) (надалі методика розрахунку) та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (Липень 2018) - 140 633,63 (сто сорок тисяч шістсот тридцять три грн. 63 коп.) гривень. Орендна плата за перший місяць оренди - серпень 2018 визначається шляхом коригування орендної плати, яка зазначена у абзаці І цього пункту на індекси інфляції серпень 2018.
Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п.3.2. Договору).
Відповідно до розрахунку плати за оренду державного нерухомого майна (т.1, зворот а.с. 104), який є невід`ємним додатком до договору, орендна плата за базовий місяць оренди у розмірі 140633,63грн, визначена без ПДВ. 
Пунктом 2 ст. 4 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендодавцями, зокрема, щодо єдиних майнових комплексів, нерухомого майна (будівель, споруд, їх окремих частин), а також майна, що не увійшло до статутного капіталу, що є державною власністю (крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, а також майна, що належить вищим навчальним закладам та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам, та інших випадків, передбачених галузевими особливостями оренди майна) є Фонд державного майна, його регіональні відділення. Отже, орендодавцями державного майна може бути або Фонд державного майна України або державне підприємство, організація.
Порядок передачі в оренду державного та комунального майна затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2020 року № 483 (далі Порядок № 483). 
Згідно з п. 132 Порядку № 483 у разі коли орендодавцем майна є Фонд держмайна, орендна плата спрямовується: за єдині майнові комплекси державних підприємств – до державного бюджету; за нерухоме майно державних підприємств, установ, організацій – 70 відс. орендної плати до державного бюджету, 30 відс. балансоутримувачу майна.
Виходячи із зазначеного, не є об`єктом оподаткування операції з оплати орендної плати за договорами оренди нерухомого майна якщо орендодавцями за договорами виступають органи державної влади (Фонд державного майна), а платежі відповідно до закону зараховуються до Державного бюджету України. 
Не є об`єктом обкладення ПДВ (згідно з п.п. 196.1.15 ПКУ) операції з оплати орендних або концесійних платежів за договорами оренди або концесії держмайна, якщо: орендодавцями або концесієдавцями за договором виступають органи державної влади або органи місцевого самоврядування, платежі згідно із законом перераховуються до державного бюджету України або місцевого бюджету.
Операція з надання послуг з оренди нерухомого майна, яке знаходиться на митній території України, у тому числі що належить до державної власності, відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПКУ є операцією з постачання послуг, яка є об`єктом оподаткування ПДВ та оподатковується ПДВ за ставкою 20 відс. незалежно від того, в якому співвідношенні буде здійснюватися розподіл орендної плати (крім операцій, визначених п.п. 196.1.15 п. 196.1 ст. 196 ПКУ). 
За операцією з постачання послуг з оренди державного майна податкові зобов`язання з ПДВ визначає платник ПДВ – балансоутримувач такого майна на дату «першої події» (на дату зарахування коштів від орендаря або на дату оформлення належним чином документа, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення). На дату виникнення податкових зобов`язань балансоутримувач державного майна складає податкову накладну на орендаря та реєструє її в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
Таким чином, Регіональне відділення нараховує орендну плату без врахування ПДВ, оскільки саме Балансоутримувач за законодавством має право на складання податкової накладної на орендаря.
За таких умов, доводи, викладені прокурором в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, що є підставою для зміни рішення Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 у справі №916/3272/25 та зодоволені позовних вимог у повному обсязі.

Мотиви відхилення аргументів викладених ПП «ТРАНС-ЕКСПО» в апеляційній скарзі:
Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що ПП «ТРАНС-ЕКСПО» відповідно до п.10.9. та п.10.10 Договору не мало можливості підписати акт повернення, який не складений та не наданий орендодавцем. А без підписання всіма сторонами акту повернення, не існує іншого способу повернути предмет оренди, ПП «ТРАНС-ЕКСПО» не бачило зі сторони орендодавця конкретних дій щодо співпраці у поверненні орендованого майна, спростовуються наступним.
Так, відповідно до положень статей 509, 526, 530, 785 ЦК України у разі припинення договору оренди в орендаря виникає обов`язок повернути орендодавцеві об`єкт оренди на визначених законом та/чи договором оренди умовах та з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Вимоги, які випливають з правовідносин за договором оренди та спрямовані на реалізацію прав і виконання обов`язків за цим договором, є такими, що звернені до сторони договору оренди та регулюються, крім умов договору, приписами ЦК України та ЗУ «Про оренду державного та комунального майна». Саме сторона договору оренди є відповідальною за використання орендованого майна за цільовим призначенням, своєчасну сплату платежів за договором оренди, повернення орендодавцю орендованого майна після припинення дії договору. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 925/253/23.
Колегія суддів зазначає, що передбачений частиною першою статті 785 ЦК України обов`язок наймача у разі припинення договору найму негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено договором в контексті розуміння «негайно повернути наймодавцеві» виступає як оціночна категорія, яка розглядається судом у порядку статті 86 ГПК України на підставі доводів, доказів і обставин справи. Обов`язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі означає, що таке повернення об`єкту має бути зроблено максимально швидко та за першої можливості і відповідно у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі, адже наймодавець «законно очікує» та розраховує, що йому буде повернуто майно найшвидше у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Відтак категорія «негайно», яка використана в статті 785 ЦК України є оціночною і має конкретизуватися, у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що частина друга наведеної статті передбачає право наймадавця вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення, а тому, серед іншого, має мету запобігти невиконанню обов`язку наймача щодо повернення речі у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Пунктом 6 статті 3 ЦК України закріплений принцип справедливості, добросовісності та розумності. Зазначений принцип включає, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість та добросовісно вести переговори.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/719/19 (постанова від 19.05.2020) зазначала, що:
« 6.20. Пунктом 6 статті 3 ЦК України закріплений принцип справедливості, добросовісності та розумності. Зазначений принцип включає, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість та добросовісно вести переговори.
6.22. Відповідно до частини першої статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Отже, негативні наслідки неодержання підприємцем звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на підприємця».
Неодноразово Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що кожна зі сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (постанови від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, від 21.06.2023 у справі №916/3027/21).
«Належні дії/заходи з повернення майна» також є оціночною категорією, яка розглядається судом у порядку статті 86 ГПК України, і має забезпечувати виконання обов`язку відповідно до умов договору, вимог чинного законодавства України, ураховуючи справедливість, добросовісність та розумність, що належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
ПП «ТРАНС-ЕКСПО» не надано доказів на підтвердження відсутності вини відповідача у неповерненні орендованого майна та того, що останнім взагалі вживались якісь заходи щодо повернення орендованого майна після закінчення строку на який було укладено договір (до 21.07.2021), враховуючи в тому числі, але не виключно, наявність рішень суду, якими встановлено, що договір оренди припинив свою дію 21.07.2021.
Всі інші доводи ПП «ТРАНС-ЕКСПО» викладені в апеляційній скарзі спростовані Південно-західним апеляційним господарським судом у мотивувальній частині постанови.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг.
Враховуючи, що відповідачем не доведено підстав не повернення орендованого майна після закінчення строку договору оренди (21.07.2021) , а прокурором в свою чергу доведено заявлений до стягнення розмір неустойки, то позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
По справі «Руїз Торіха проти Іспанії», ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Тому інші доводи учасників справи, що викладені у заявах по суті справи, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених апеляційним судом, не впливають на вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПП «ТРАНС-ЕКСПО» задоволенню не підлягає, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, оскаржуване рішення скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у розмірі 4106383,36 грн, із прийняттям нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати.
Відповідно до пп. б), в) пункту 4 частини 1 статті 282 Господарського процесуального кодексу України, у постанові має бути зазначений новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

Керуючись ст. ст. 269, 271, 275, 277, 283, 284 ГПК України, Південно –західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури задовольнити.
Рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2026 по справі №916/3272/25 в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача неустойку у розмірі 4106383,36 грн - скасувати, прийняти в цій частині нове рішення про задоволення таких вимог та змінити рішення в частині розподілу судових витрат, в решті рішення залишити без змін. 
Викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції:
« 1. Позов Керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України до Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» про стягнення неустойки у розмірі 20 531 916 грн 66 коп – задовольнити повністю.
2. Стягнути з Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях неустойку у розмірі 20 531 916 грн 66 коп. 
3. Стягнути з Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» на користь Одеської обласної прокуратури 246383,00 грн судового збору за подання позовної заяви.».
Стягнути з Приватного підприємства «ТРАНС-ЕКСПО» на користь Одеської обласної прокуратури 73914,90 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду.
Порядок та строк оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду передбачений ст. ст. 288-291 ГПК України.
Повний текст Постанови складено та підписано 04 червня 2026 року.

Головуючий суддя Н.А. Павленко	

Судді: К.В. Богатир	

Л.В. Лічман