Справа №521/14183/25
Провадження №2/521/820/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 рокум. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі: 
головуючого судді Тополевої Ю.В., 
за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законних представників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,–

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до неповнолітньої ОСОБА_2 , в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтовано наступними обставинами. Позивач ОСОБА_1 з 04 серпня 2023 року є власником квартири АДРЕСА_1 , яка придбана позивачем на підставі договору купівлі-продажу. У вказаній квартирі зареєстрована, однак не проживає неповнолітня ОСОБА_2 . Позивачу невідомо місце проживання або перебування неповнолітньої ОСОБА_2 , а також її батьків. На теперішній час позивач має намір розпрядитись належною їй на праві власності квартирою шляхом її відчуження, однак реєстрація місця проживання відповідача у вказаній квартирі перешкоджає позивачу у здійсненні нею права власності. 
Учасники справи у відкрите судове засідання не з`явились.
Представник ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив судове засідання провести у відсутність позивача та її представника. Щодо ухвалення судом заочного рішення не заперечував.
ОСОБА_2 , та її законні представники – ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність та відзив не подавали.
Представник Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради у відкрите судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце судового засідання про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що відповідач та її законні представники належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача та її представника, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 04 серпня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською В.О., зареєстрованого в реєстрі № 1060 (а. с. 11-14, 22).
Із довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № А1-221418-ф/о вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06 червня 2012 року (а. с. 17).
Із довідки ОСББ «Наш дім 37» від 14 жовтня 2024 року вбачається, що крім ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 ніхто не проживає (а. с. 19).
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , 15 травня 2025 року звернулась до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради з заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 . 
Листом № 779ел/01-09 від 27 травня 2005 року позивачу відмовлено в задоволенні її заяви з посиланням на те, що ОСОБА_2 є неповнолітньою особою, що унеможливлює зняття її з реєстрації місця проживання за заявою власника житла, та порекомендовано отримання відповідного рішення суду про позбавлення права користування житлом (а. с. 20-21).
Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилається на те, що наразі в неї є необхідність розпорядитися квартирою АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на праві власності, однак розпорядження квартирою утруднено реєстрацією місця проживання у вказаній квартирі відповідача, про яку відсутні відомості щодо місця її фактичного проживання.
Таким чином, між сторонами виникли правовідносини із приводу захисту права власності, які регулюються главою 29 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про власність.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За приписами статті 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.
За приписами статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 391 ЦК України).
Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. ч. 1, 2 ст. 29 ЦК України).
Звертаючись до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовувала тим, що неповнолітня ОСОБА_2 , без поважних причин не проживає у спірній квартирі, та її реєстрація місця проживання у квартирі, яка належить на праві власності позивачу, порушує право останньої на розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вирішуючи спір, суд зауважує на тому, що стороною відповідача не надано відомостей щодо підстав набуття права користування спірною квартирою, не надано відомостей щодо відсутності іншого житла у відповідача. Оцінюючи поважність причин відсутності відповідача у спірній квартирі, суд звертає увагу на відсутність в матеріалах справи відомостей щодо наявності судових спорів між сторонами щодо порядку користування спірною квартирою, та відомостей щодо перешкоджання позивачем у користуванні відповідачем спірною квартирою.
Таким чином, на переконання суду, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими, та такими, що підтверджуються матеріалами справи, а тому вбачаються законні підстави для їх задоволення.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 268, 280-285 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законних представників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням – задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням – квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя:          Ю.В. Тополева