ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року	Львів	Справа № 348/1003/25 пров. № А/857/16406/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В., 
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,
з участю секретаря судових засідань Клим О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

суддя у І інстанції Міськевич О.Я.,
час ухвалення рішення 15 год. 27 хв.,
місце ухвалення рішення м. Надвірна,
дата складення повного тексту рішення 24 лютого 2026 року,

ВСТАНОВИВ :

25.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 17.04.2025 № 8845 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), а провадження у справі закрити.
Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.02.2026 у справі №348/1003/25 вказаний позов було задоволено. При цьому суд виходив із того, що під час прийняття оскаржуваної постанови відповідачем не надано належної оцінки всім обставинам справи в їх сукупності, у зв`язку із чим відповідачем допущено неповноту розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача, а тому наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем, який у своїй скарзі просив таке скасувати та прийняте нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовано обставини справи, рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що згідно з даними з реєстру «Оберіг» позивач вказав своє місце реєстрації АДРЕСА_1 , а також постійне місце проживання АДРЕСА_2 . Повістка була направлена на адресу: АДРЕСА_1 , оскільки при формуванні повісток дані беруться з баз національного реєстру. Таким чином вважає, що повістка про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних була надіслана відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 16 травня 2024 р. № 560, і позивач вважається таким, що був належним чином оповіщений про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №8779 від 16.04.2025, складеного головним спеціалістом відділення призову сл. ЗСУ ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , 16.04.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 доставлено посадовими особами Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області військовозобов`язаного ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що він перебував у розшуку за скоєне правопорушення за статтею 210-1 КУпАП, а саме неявка по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Під час перевірки військово-облікових даних військовозобов`язаного та звірки з АІТС «Оберіг» було виявлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин по повістці № 267885, яка надіслана Укрпоштою, чим порушив правила військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, та вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1КУпАП, в особливий період.
Відповідно до згаданого протоколу ОСОБА_1 пояснив, що незгідний з протоколом через те, що повістка була відправлена на адресу проживання його матері АДРЕСА_1 . Разом із тим, він проживає по АДРЕСА_2 . Про повістку йому не повідомили та він повістку не отримував.
17.04.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 винесено постанову №8845 у справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 грн.
ОСОБА_1 не погодився із правомірністю притягнення його до адміністративної відповідальності вказаною постановою від 17.04.2025 № 8845 та звернувся до адміністративного суду з позовом, що розглядається.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсування військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
В силу частини 1 статті 210-1 КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до частини 3 вказаної статті вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, стаття 210-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в тому числі в особливий період.
Згідно з абзацом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває і досі.
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-IX від 03.03.2022 затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію», яким оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і досі.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період – це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
За змістом частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
З аналізу зазначених норм слідує, що громадян зобов`язаний з`явитися, зокрема, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки). Невиконання такого обов`язку в особливий період тягне за собою відповідальність, передбачену частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Разом із тим, передумовою для виникнення в особи обов`язку з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки є отримання ним повістки про виклик.
Відповідно до положень частини 5 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Цей порядок визначає, зокрема, порядок оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил України, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України чи відповідного підрозділу розвідувальних органів України; процедури оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі – Порядок №560).
Відповідно до пунктів 30-2 – 30-3 указаного Порядку повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть:
централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення;
друкуватися та вручатися військовозобов`язаним та резервістам під час оповіщення у роздрукованому вигляді.
У разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.
В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису.
Пунктом 34 Порядку №560 передбачено, що повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.
Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.
За правилами підпункту 2 пункту 41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є:
- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Отже, законодавець наділив повноваженнями, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки надсилати повітки на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних. Така повістка може бути надіслана засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних. Належним врученням такої повістки, направленої на адресу місця проживання, зазначену під час уточнення облікових даних, вважається день, визначений у підпункті 2 пункту 41 Порядку №560.
Як слідує з матеріалів справи, повістку про виклик №2678528 від 25.02.2025 відповідачем направлено засобами поштового зв`язку на адресу АДРЕСА_1 . Повістка повернулася відправнику «за закінченням терміну зберігання».
В силу підпункту 2 пункту 41 Порядку №560 саме проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову в отриманні або про відсутність особи за адресою є підтвердженням належного оповіщення.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 08.12.2022, що підтверджується відповідною відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті громадянина України та витягом з реєстру територіальної громади Пасічнянської територіальної громади за № 2025/0051123842.
Водночас судом встановлено, що 25.04.2023 ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 10 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» терміном безстроково, як такому, що має дружину із числа осіб із інвалідністю.
Відповідно до електронного військово-облікового документа Резер+ ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , «дані уточнено вчасно, наявна відстрочка відповідно п.11 ч.1 ст.23. Дата ВЛК 03.04.2023. Дійсний до 01.11.2026.Місце проживання АДРЕСА_2 » ( а.с 107).
Згідно із інформацією, облікованою в реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» ОСОБА_1 , стоїть на обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 , користується правом на відстрочку; надана відстрочка до 08.05.2025, порушник ВО з 21.03.2025 - не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначене в повістці для звірки. Зазначено постійне місце проживання АДРЕСА_2 , а також фактичне місце проживання АДРЕСА_1 .
Відтак, апеляційний суд наголошує на тому, що у розпорядження відповідача була наявна інформація як про постійне місце проживання ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 , так і про його фактичне місце проживання у АДРЕСА_1 .
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що жодного поштового повідомлення з відповідною відміткою про відмову отримати поштове відправлення або про відсутність особи за адресою матеріали справи не містять.
У спірному випадку законодавство прямо встановлює якими саме засобами доказування підтверджується факт належного оповіщення військовозобов`язаного про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:
- інформація та/або документи від поштового оператора про отримання повістки;
- наявність у поштовому повідомленні відмітки з датою про відмову отримати поштове відправлення;
- наявність у поштовому повідомленні відмітки з датою про відсутність особи за адресою.
Вказаний перелік розширеному тлумаченню не підлягає.
Виходячи з наведеного, на думку апеляційного суду, у цьому випадку відсутні підстави вважати, що позивач був належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою уточнення даних, у розумінні підпункту 2 пункту 41 Порядку №560.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2026 року у справі №348/1003/25 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Постанова у повному обсязі складена 27 квітня 2026 року.