Дата документу 23.06.2026	Справа № 554/963/26	
 	Провадження № 1-кп/554/669/2026	

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2026 року м.Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ),
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №12025170420000658 за обвинуваченням 

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді заступника начальника відділу ГУ ДФС у Полтавській області, одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.291 КК України,

В С Т А Н О В И В :

21 травня 2025 року, приблизно о 17:28 год, в світлий час доби водій електровелосипеда обвинувачений ОСОБА_5 рухався в м. Полтаві по вулиці Юліана Матвійчука в сторону вулиці Раїси Кириченко та, проїжджаючи перехрестя з вулицею В`ячеслава Чорновола, порушив вимоги п. п. 10.1, 18.1, 18.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав вулицю в межах нерегульованого пішохідного переходу.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 згідно з висновком експерта за результатами судово-медичної експертизи отримав численні тілесні ушкодження, які утворилися від дії тупих предметів за обставин дорожньо-транспортної пригоди та кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті потерпілого.
Таким чином, ОСОБА_5 порушив чинні на транспорті правила, які убезпечують рух, що спричинило загибель людини, тобто вчинив злочин, передбачений ст. 291 КК України.
01 червня 2026 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні укладено угоду про примирення.
Зі змісту угоди про примирення вбачається, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України.
В свою чергу, потерпіла погоджується з кваліфікацією діяння обвинуваченого за ст. 291 КК України, будь-яких претензій матеріального чи немайнового характеру до обвинуваченого потерпіла не має.
Сторони угоди узгодили міру покарання обвинуваченому за вчинений ним злочин у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн.
У підготовчому судовому засіданні потерпіла та обвинувачений, а також його захисник підтримали угоду про примирення та просили її затвердити.
Прокурор також просив затвердити угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим.
Враховуючи вищенаведене та розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Суд установив, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 291 КК України, яке згідно зі статтею 12 КК України належить до категорії нетяжких злочинів.
Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України. Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін угоди або інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, які визначені ст. 65 КК України. Відсутні інші підстави, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, для відмови в затверджені угоди.
Суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, суть, характер обвинувачення, вид покарання, а також заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.
Також суд з`ясував, що потерпіла цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.
Обвинувачений ОСОБА_5 відшкодував потерпілій ОСОБА_3 завдану ним матеріальну та моральну шкоду, що підтверджується поясненнями потерпілої в судовому засіданні.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні правові підстави для затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою та обвинуваченим.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у справі, підлягають стягненню з обвинуваченого в розмірі 2674,20 грн.
Долю арешту, який накладено на майно, необхідно вирішити відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався, відповідних клопотань до суду не надійшло.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 374-376, 394-395, 474, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення від 01 червня 2026 року, укладену між потерпілою ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12025170420000658 від 22 травня 2025 року.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 291 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок).
Стягнути з  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 2674,20 грн (дві тисячі шістсот сімдесят чотири гривні 20 копійок).

Речові докази:
- документи, оптичні та інші електронні носії інформації з аудіо- та відеозаписами слідчих та процесуальних дій - зберігати в матеріалах досудового кримінального провадження.
- транспортний засіб електровелосипед марки "Like.Bike Ghost", - залишити власнику, ОСОБА_5 . 

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 27 травня 2025 року, на електровелосипед, скасувати.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Полтави.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1