ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року  Справа № 906/877/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуюча суддя Коломис В.В., суддя Саврій В.А. ,  суддя Миханюк М.В. 

секретар судового засідання Політуча В.В. 
за участю представників сторін:
скаржника - Сисак В.Т., адвокат (в режимі відеоконференції);
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 19 березня 2026 року (повний текст складено 23.03.2026) у справі № 906/877/25 (суддя Гнисюк С.Д.)
за заявою ОСОБА_1 
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 19 березня 2026 року у справі № 906/877/25 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.
Заяву арбітражного керуючого Яковенка Д.Е. № 19-06-25/02 від 19.06.2025 на участь у справі, залишено без розгляду.
Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду, а справу направити до Господарського суду Житомирської області для продовження розгляду.
Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Житомирської області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 19 березня 2026 року у справі №906/877/25. Призначено справу №906/877/25 до розгляду на 25 травня 2026 року об 12:00 год.
Безпосередньо в судовому засіданні представник скаржника повністю підтримав вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши пояснення представника скаржника, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, ухвалу місцевого господарського суду - скасувати.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 08 липня 2025 року до Господарського суду Житомирської області надійшла заява ОСОБА_1 про неплатоспроможність.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 10 липня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів, прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 від 08 липня 2025 року про неплатоспроможність, а також прийнято та призначено до розгляду у судовому засіданні заяву арбітражного керуючого Яковенка Д.Е. №19-06-25/02 від 19 червня 2025 року на участь у справі, підготовче засідання суду призначено на 22 липня 2025 року об 11:00.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22 липня 2025 року, серед іншого, клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Сисака В.Т. від 17 липня 2025 року про витребування доказів задоволено. Вирішено витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ", Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" інформацію щодо заборгованості ОСОБА_1 із зазначеннням суми простроченої заборгованості та строку прострочення виконання заявником своїх грошових зобов`язань, суми боргу за кожним незакритим кредитним договором, відомості про дату та суму останнього платежу за кожним договором. Копії незакритих кредитних договорів (з усіма додатками, у т.ч. графіками платежів) та розрахунок заборгованості за кредитом у товариства. У разі подання позовних заяв з боку товариств, відомості про номер судової справи. Відкладено розгляд заяви ОСОБА_1 від 08 липня 2025 року про неплатоспроможність та заяви арбітражного керуючого Яковенка Д.Е. №19-06-25/02 від 19 червня 2025 року на участь у справі. Підготовче засідання суду призначено на 09 вересня 2025 року об 11:30.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 09 вересня 2025 року відкладено розгляд заяви ОСОБА_1 від 08 липня 2025 року про неплатоспроможність та заяви арбітражного керуючого Яковенка Д.Е. №19-06-25/02 від 19 червня 2025 року на участь у справі. Підготовче засідання суду призначено на 30 жовтня 2025 року о 10:30. Зобов`язано ОСОБА_1 надати суду усі наявні докази на підтвердження наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможнсті, відповідно до п. 2 та п. 4 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22 вересня 2025 року призначено до розгляду в судовому засідання клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Сисака В.Т. від 10 вересня 2025 року про витребування доказів на 30 жовтня 2025 року о 10:30. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінбуст", Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит", Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Технофінанс", Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КредіПлюс", Акціонерне товариство "Ідея Банк", Акціонерне товариство "Комерційний банк "ПриватБанк", Акціонерне товариство "Акцент-Банк" надати суду відзиви на клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Сисака В.Т. від 10 вересня 2025 року про витребування доказів.
02 жовтня 2025 року від Акціонерного товариства "Ідея Банк" надійшов відзив від 29 вересня 2025 року на клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Сисака В.Т. від 10 вересня 2025 року про витребування доказів, а 29 жовтня 2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" надійшла заява від 28 жовтня 2025 року щодо вказаного клопотання.
У зв`язку з неявкою представника заявника у судове засідання та необхідністю надання останнім додаткових письмових пояснень щодо документів, які надійшли на адресу суду, ухвалою від 30 жовтня 2025 року відкладено розгляд клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Сисака В.Т. від 10 вересня 2025 року про витребування доказів, заяви ОСОБА_1 від 08 липня 2025 року про неплатоспроможність та заяви арбітражного керуючого Яковенка Д.Е. №19-06-25/02 від 19 червня 2025 року про участь у справі, призначено підготовче судове засідання на 13 листопада 2025 року об 11:30 год., а також зобов`язано представника ОСОБА_1 - адвоката Сисака В.Т. надати письмові пояснення щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" від 28 жовтня 2025 року та відзиву Акціонерного товариства "Ідея Банк" від 29 вересня 2025 року, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінбуст", Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит", Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Технофінанс", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КредіПлюс", Акціонерне товариство "Комерційний банк "ПриватБанк" та Акціонерне товариство "Акцент-Банк" - надати відзиви на вказане клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13 листопада 2025 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Сисака В.Т. від 10 вересня 2025 року про витребування доказів задоволено. Вирішено витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінбуст", Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит", Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Технофінанс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КредіПлюс", Акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" та Акціонерного товариства "Акцент-Банк" відомості щодо заборгованості ОСОБА_1 із зазначенням суми простроченої заборгованості, суми боргу за кожним незакритим кредитним договором, відомості про дату та суму останнього платежу за кожним договором з вказанням розміру місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань. Зобов`язано повідомити чи припинила ОСОБА_1 погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців від дати 08 липня 2025 року та на момент надання відповіді. Надати копії незакритих кредитних договорів (з усіма додатками, у т.ч. графіком платежів) та розрахунок заборгованості за кредитом у товариства. У разі, подання позовних заяв з боку товариств, відомості про номер судової справи; відкладено розгляд заяви ОСОБА_1 від 08 липня 2025 року про неплатоспроможність та заяви арбітражного керуючого Яковенка Д.Е. №19-06-25/02 від 19 червня 2025 року на участь у справі; підготовче засідання суду призначено на 27 січня 2026 року об 11:00.
На виконання вимог ухвали суду від 13 листопада 2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" та Акціонерного товариства "Акцент-Банк" надійшли документи та інформація з додатками.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27 січня 2026 року призначено наступне судове засідання на 19 березня 2026 року для розгляду заяви ОСОБА_1 від 08 липня 2025 року про неплатоспроможність та заяви арбітражного керуючого Яковенка Д.Е. №19-06-25/02 від 19 червня 2025 року на участь у справі.
Місцевий господарський суд, 19 березня 2026 року розглянувши заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .
При цьому, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що заявницею не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав, передбачених п.п. 2, 4 ч.2 ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства, для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, оскільки щодо частини кредиторів відсутні належні докази припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі понад 50 відсотків місячних платежів упродовж двох місяців, а подану роздруківку кредитної історії не визнано належним доказом. Крім того, суд дійшов висновку, що заявницею не підтверджено існування обставин, які б свідчили про загрозу неплатоспроможності у розумінні п.4 ч.2 ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства, зазначивши, що наведені нею обставини були відомі на момент отримання кредитних зобов`язань, а сама боржниця, перебуваючи на пенсії та усвідомлюючи свій матеріальний стан, свідомо накопичувала кредитні зобов`язання, не вживши належних заходів щодо їх врегулювання чи реструктуризації.
Натомість, з такими доводами та власне висновками місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України. Застосування положень ГПК України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Кодекс України з процедур банкрутства встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
За змістом ч.1 ст.8 КУзПБ, справи про банкрутство (неплатоспроможність) розглядаються господарськими судами за місцезнаходженням боржника - юридичної особи, або за місцем проживання боржника - фізичної особи чи фізичної особи-підприємця.
Абзацом 16 частини 1 статті 1 КУзПБ визначено, що неплатоспроможністю є неспроможність боржника після настання встановленого строку виконати грошові зобов`язання перед кредиторами інакше, ніж шляхом застосування процедур, передбачених цим Кодексом.
Особливості застосування процедур банкрутства щодо боржника - фізичної особи або фізичної особи-підприємця врегульовано положеннями Книги п`ятої КУзПБ.
Згідно зі ст.113 КУзПБ, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи чи фізичної особи-підприємця здійснюється за правилами, встановленими цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи визначені ч.2 ст.115 КУзПБ, відповідно до якої боржник має право звернутися до господарського суду із відповідною заявою, зокрема, у разі, якщо:
- боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі понад 50 відсотків місячних платежів за кожним із кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; 
- у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а вжиті виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 
- наявні інші обставини, які свідчать про неможливість боржника найближчим часом виконувати грошові зобов`язання або здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).
Частиною 3 статті 115 КУзПБ передбачено, що до складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.
Системний аналіз положень ч.2 ст.115 КУзПБ із застосуванням філологічного та логічного способів тлумачення дає підстави для висновку, що визначений законодавцем перелік підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи не є вичерпним. Зокрема, використання законодавцем формулювання "інші обставини" свідчить про можливість врахування судом також і тих обставин, які прямо не перелічені у наведеній нормі, однак об`єктивно підтверджують нездатність боржника виконувати свої грошові зобов`язання.
При цьому, зі змісту наведеної норми вбачається, що для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи достатнім є встановлення як однієї із передбачених ч.2 ст.115 Кодексу підстав, так і декількох підстав у будь-якому їх поєднанні. Водночас закон не містить імперативної вимоги щодо обов`язкової наявності сукупності всіх визначених цією нормою умов як передумови для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.
Крім того, сама по собі наявність у боржника певного майна не виключає існування у нього прострочених грошових зобов`язань перед кредиторами та, відповідно, не спростовує можливості відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 916/106/22 та від 29 липня 2021 року у справі № 909/1028/20.
Отже, відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи пов`язується законодавцем не з обов`язковим одночасним існуванням усіх підстав, передбачених ч.2 ст.115 КУзПБ, а з установленням судом обставин, які окремо або у своїй сукупності свідчать про наявність ознак неплатоспроможності боржника, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29 липня 2021 року у справі № 909/1028/20.
Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, ОСОБА_1 посилалась на наявність невиконаних зобов`язань перед банківськими та фінансовими установами, а також на неможливість подальшого належного виконання кредитних зобов`язань у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. Перелік кредиторів наведено заявником у конкретизованому списку кредиторів, долученому до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
На підтвердження існування кредитних зобов`язань та розміру заборгованості заявником подано, зокрема, кредитний звіт Українського бюро кредитних історій, копії кредитних договорів, відповіді фінансових установ на адвокатські запити, розрахунки заборгованості та інші документи в розрізі кожного кредитора.
За зазначеними у заяві відомостями, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед кредиторами станом на момент звернення до суду становила 489 781,30 грн, з яких прострочена заборгованість складала 373 497,56 грн, а сума неустойки (штрафів та пені) - 61 234,50 грн. При цьому, заявник зазначала, що з березня 2025 року не здійснює погашення кредитних зобов`язань. 
Також заявник зазначала, що перебуває на пенсії, є особою з інвалідністю ІІ групи, не працює та отримує дохід у вигляді пенсійних виплат. На підтвердження наведених обставин до матеріалів справи долучено декларації про майновий стан, довідки форми ОК-5 та ОК-7, а також відомості щодо отриманих доходів за 2022-2025 роки.
Окрім цього, ОСОБА_1 посилалась на наявність обставин, які, на її думку, свідчать про загрозу неплатоспроможності, а саме: складне матеріальне становище, значний розмір кредитних зобов`язань, недостатність доходів для одночасного виконання зобов`язань перед усіма кредиторами, а також пошкодження квартири внаслідок пожежі, яка сталася 17 січня 2026 року, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено фотознімки та довідку органу ДСНС.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст.1, ч.2 ст.6, ч.5 ст.119 КузПБ, процедура реструктуризації боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, у межах якого боржник реалізує право на зміну способу та порядку виконання своїх грошових зобов`язань.
При цьому, підлягають врахуванню як об`єктивні можливості боржника щодо погашення заборгованості, так і його добросовісне прагнення до проведення розрахунків із кредиторами, із забезпеченням гарантій залишення частини доходу для задоволення побутових потреб боржника та членів його сім`ї, а також можливості прощення (списання) кредиторських вимог або їх частини.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що обов`язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, а також належної оцінки наданих сторонами доказів.
Усебічність та повнота судового розгляду передбачають встановлення всіх юридично значущих обставин справи та дослідження наданих доказів з урахуванням усіх притаманних їм властивостей, ознак, взаємозв`язків, відносин та залежностей. Лише такий підхід забезпечує недопущення однобічності при вирішенні спору та є необхідною передумовою ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.
Згідно з п.п. 1-3 ч.1 ст.237 ГПК, при ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання щодо того: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення сторін, і якими доказами вони підтверджуються; чи існують інші фактичні дані, які мають значення для правильного вирішення справи, та докази на їх підтвердження; а також яку правову норму належить застосувати до спірних правовідносин.
При цьому, з`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, визначених ст. 86 ГПК України, відповідно до якої жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили, а оцінка кожного доказу здійснюється окремо, а також у сукупності та взаємному зв`язку з іншими доказами, що містяться у матеріалах справи.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що процесуальні правила покликані забезпечити належне здійснення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а учасники судового провадження повинні мати право очікувати їх послідовного та однакового застосування. Зазначений принцип поширюється не лише на учасників процесу, але й на національні суди (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 22 червня 2006 року у справі "Miholapa v. Latvia" (Михолапа проти Латвії), від 31 травня 2007 року у справі "Andrejeva v. Latvia" (Андрєєва проти Латвії), від 21 жовтня 2011 року у справі "Дія-97 проти України").
Крім того, принцип рівності сторін передбачає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою правову позицію, у тому числі подавати докази, за умов, які не ставлять таку сторону у суттєво невигідне становище порівняно з іншою стороною спору (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 03 травня 2016 року у справі "Letincic v. Croatia" (Летінчич проти Хорватії)).
Отже, належне дослідження поданих сторонами доказів, їх перевірка, оцінка у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що містяться у матеріалах справи, а у випадку відхилення таких доказів повністю або частково - наведення мотивованих правових аргументів на їх спростування, є процесуальним обов`язком суду, про що також зазначено у постановах Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі №757/28231/13-ц та від 06 липня 2022 року у справі №910/6210/20.
Проте, господарським судом, усупереч вимогам ст.ст. 74, 86, 237 ГПК України, не надано належної оцінки поданим боржником доказам на підтвердження наявності заборгованості та ознак неплатоспроможності, зокрема, кредитним договорам, витягам з кредитної історії, банківським випискам, а також вжиттю боржником заходів щодо отримання інформації від кредиторів шляхом направлення адвокатських запитів та подання клопотання про витребування доказів, при цьому, негативні наслідки ненадання окремими кредиторами витребуваних документів безпідставно покладено саме на боржника.
Колегія суддів зауважує, що згідно з ч.ч. 1-3 ст.119 КузПБ, у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви. Підготовче засідання проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом, а за його наслідками господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті такого провадження.
Системний аналіз ст.113, ч.ч.1-2 ст.116, ч.1 ст.119 КузПБ свідчить про те, що наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку повинна визначатися судом з урахуванням змісту поданої боржником заяви та усіх доданих до неї доказів, які підтверджують як фактичну неплатоспроможність фізичної особи на момент звернення до суду, так і загрозу її неплатоспроможності у майбутньому.
Разом з тим, способи та засоби доведення підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність прямо визначені законодавцем шляхом встановлення у ч.3 ст.116 КузПБ переліку документів, які мають бути додані до відповідної заяви та підтверджувати викладені у ній обставини.
З урахуванням наведеного та положень ч.3 ст.13, ст.ст. 74, 76, 77 ГПК України, під час розгляду заяви боржника у підготовчому засіданні місцевий господарський суд зобов`язаний перевірити відповідність поданої заяви вимогам щодо її форми та змісту, визначеним ст.116 КУзПБ, а також надати належну оцінку поданим боржником доказам на предмет наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, передбачених ч.2 ст.115 КУзПБ.
Схожий за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 909/1028/20.
За приписами ч.3 ст.119 КузПБ, за наслідками підготовчого засідання господарський суд може вчинити одну із двох процесуальних дій: відкрити провадження у справі про неплатоспроможність у разі підтвердження хоча б однієї з підстав, визначених ч.2 ст.115 КУзПБ та відповідності заяви вимогам ст.116 КУзПБ, або, за відсутності таких підстав, відмовити у відкритті провадження виключно з підстав, визначених ч.4 ст.119 КУзПБ.
Частиною четвертою статті 119 КУзПБ встановлено, що господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо:
1) відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність;
2) боржник виконав зобов`язання перед кредитором (кредиторами) у повному обсязі до підготовчого засідання суду; 
3) боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю;
4) боржника визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років.
Наведений у ч.4 ст.119 КУзПБ перелік підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню, оскільки зазначена норма є абсолютно визначеною та не передбачає можливості застосування судом інших, не встановлених законом підстав для відмови у відкритті провадження.
Отже, на стадії підготовчого засідання судом має надаватися оцінка виключно відповідності заяви боржника вимогам ст.ст. 115, 116 КУзПБ та наявності чи відсутності підстав для відмови у відкритті провадження, передбачених ч.4 ст.119 КУзПБ, а за відсутності таких підстав господарський суд зобов`язаний відкрити провадження у справі про неплатоспроможність.
Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження наявності боргових зобов`язань перед кредиторами ОСОБА_1 подано копії кредитних договорів, заявки на отримання кредитних коштів, витяги та роздруківки кредитної історії Українського бюро кредитних історій, банківські виписки, а також докази вжиття заходів щодо отримання інформації від кредиторів шляхом направлення адвокатських запитів та подання клопотання про витребування доказів.
Стосовно наданих боржницею кредитних звітів колегія суддів враховує наступне.
За змістом ст.ст. 3, 5, 7, 11 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій", кредитний звіт є сукупністю інформації про суб`єкта кредитної історії, яка формується спеціалізованим бюро кредитних історій та містить відомості про укладені кредитні правочини, розмір грошових зобов`язань, строки та порядок їх виконання, розмір погашеної заборгованості, наявність прострочення, а також інші дані щодо виконання особою кредитних зобов`язань. При цьому, бюро кредитних історій є юридичною особою, виключною діяльністю якої є збір, оброблення, зберігання та використання інформації, що складає кредитну історію.
Наведені положення Закону свідчать про те, що кредитний звіт за своєю правовою природою є належним джерелом інформації щодо наявності кредитних зобов`язань особи, їх розміру, строків виконання та стану погашення, а тому може використовуватись судом як належний доказ на підтвердження існування заборгованості та інших обставин, що мають значення для вирішення питання про наявність ознак неплатоспроможності.
Колегія суддів також враховує, що подані боржником кредитні звіти сформовано в електронній формі через офіційний веб-сайт Українського бюро кредитних історій, а відтак такі документи є електронними доказами у розумінні ст.96 ГПК України.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.96 ГПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Згідно вимог ч.3 ст.96 ГПК України, учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом.
З матеріалів справи вбачається, що боржником на підтвердження наявності кредитних зобов`язань подано, зокрема, кредитну історію станом на 16 липня 2025 року, а також кредитний звіт Українського бюро кредитних історій станом на 04 грудня 2025 року, сформовані в електронній формі через офіційний веб-сайт Українського бюро кредитних історій (www.ubki.ua), тобто такі документи за своєю правовою природою є електронними доказами у розумінні ст.96 ГПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, ОСОБА_1 зазначала про наявність заборгованості перед кредиторами у загальному розмірі 489 781,30 грн, з яких 373 497,56 грн становить прострочена заборгованість, а 61 234,50 грн - сума неустойки (штрафу, пені). 
При цьому, боржниця наголошувала, що лише 253 933,89 грн, тобто 51,8 % від загальної суми заборгованості, є фактично отриманими кредитними коштами, тоді як решта суми сформована за рахунок нарахованих кредиторами процентів, а з березня 2025 року погашення кредитних зобов`язань нею припинено.
На підтвердження існування кредитних правовідносин та наявності заборгованості ОСОБА_1 подано до суду кредитну історію станом на 16 липня 2025 року, відповідно до якої у боржниці існує заборгованість перед 18 кінцевими кредиторами за 23 кредитами, отриманими до березня 2025 року включно, а також копії кредитних договорів, заявок, банківських документів та інші наявні у боржника документи щодо підстав виникнення відповідної заборгованості та її поточного стану.
Також боржницею до матеріалів справи долучено кредитний звіт Українського бюро кредитних історій станом на 04 грудня 2025 року, сформований в електронній формі.
Разом з тим, місцевий господарський суд виходив із того, що вказаний кредитний звіт не містить електронного підпису уповноваженої особи бюро кредитних історій, у зв`язку з чим не прийняв його як належний доказ у справі.
Водночас колегією суддів встановлено, що долучений до матеріалів справи кредитний звіт станом на 04 грудня 2025 року, поданий боржницею до суду першої інстанції, не містив електронного підпису уповноваженої особи бюро кредитних історій, відтак місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість прийняття такого документа як належного та допустимого доказу у справі.
При цьому, поданий апелянтом на стадії апеляційного перегляду справи протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису не спростовує наведених висновків, оскільки під час перевірки QR-коду та коду перевірки, зазначених у кредитному звіті, не підтверджено автентичності відображених у ньому даних: перехід за QR-кодом супроводжувався повідомленням про помилку, а за вказаним кодом перевірки інформацію щодо відповідного документа не знайдено.
Більше того, вказаний протокол не був поданий до суду першої інстанції та, відповідно, не був предметом дослідження місцевого господарського суду під час постановлення оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність належного підтвердження підписання вказаного кредитного звіту на момент розгляду справи місцевим господарським судом.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що боржницею вживались заходи для отримання від кредиторів інформації щодо стану заборгованості та документів, які підтверджують кредитні правовідносини, зокрема, шляхом направлення адвокатських запитів.
Так, 10 вересня 2025 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Сисаком В.Т. подано клопотання про витребування доказів, яке ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13 листопада 2025 року було задоволено та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ФІНБУСТ", Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ", Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ТЕХНОФІНАНС", Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "КРЕДІПЛЮС", Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" відомості щодо наявної заборгованості ОСОБА_1 із зазначенням суми простроченої заборгованості, суми боргу за кожним незакритим кредитним договором, дати та суми останнього платежу, розміру щомісячних платежів, а також копії кредитних договорів та розрахунки заборгованості.
На виконання вимог зазначеної ухвали до суду надійшли відповіді від Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК", тоді як Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ФІНБУСТ", Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ТЕХНОФІНАНС", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "КРЕДІПЛЮС" та Акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" витребувані судом документи не надали.
Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду про недоведеність ОСОБА_1 факту припинення погашення кредитних зобов`язань у розмірі більше 50 відсотків щомісячних платежів упродовж двох місяців щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ФІНБУСТ", Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ТЕХНОФІНАНС", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "КРЕДІПЛЮС" та Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", оскільки сам лише факт ненадання окремими кредиторами витребуваних судом документів не може бути безумовною підставою для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.
При цьому, матеріалами справи підтверджується, що боржницею надано всі наявні у її розпорядженні документи на підтвердження існування кредитних правовідносин та заборгованості, зокрема, кредитну історію станом на 16 липня 2025 року, копії кредитних договорів, заявки, банківські документи, а також докази вжиття заходів щодо отримання від кредиторів необхідної інформації шляхом направлення адвокатських запитів та подання клопотання про витребування доказів, яке було задоволено судом.
Колегія суддів також враховує, що ненадання окремими фінансовими установами інформації та документів, витребуваних ухвалою суду, не спростовує факту існування кредитних зобов`язань боржника та не може покладати на останнього негативні процесуальні наслідки невиконання відповідної ухвали суду третіми особами.
Крім того, ОСОБА_1 не заперечує факту невиконання зобов`язань перед кредиторами, а навпаки зазначає про наявність значного розміру заборгованості, яку вона не має можливості погасити одночасно та у повному обсязі з огляду на недостатність доходів та відсутність достатнього майна для погашення боргів.
Таким чином, наданий боржницею список кредиторів та додані до заяви документи містять усю відому та доступну ОСОБА_1 на момент звернення до суду інформацію щодо кредиторів, розміру заборгованості та підстав її виникнення, а тому висновок місцевого господарського суду про відсутність належних доказів для підтвердження підстав, передбачених п.2 ч.2 ст.115 КУзПБ, є передчасним.
За змістом поданої заяви боржниця, окрім підстав, передбачених п.2 ч.2 ст.115КУзПБ, також посилається на положення п.4 ч.2 ст.115 КУзПБ, обґрунтовуючи наявність інших обставин, які свідчать про загрозу неплатоспроможності та підтверджують неможливість виконання нею найближчим часом грошових зобов`язань і здійснення звичайних поточних платежів.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.1 КузПБ, загроза неплатоспроможності характеризується наявністю обставин, які свідчать про неспроможність боржника протягом наступних 12 місяців виконувати грошові зобов`язання у встановлені строки чи здійснювати звичайні поточні платежі, а відтак законодавець пов`язує можливість звернення до суду не лише з фактом вже існуючої неплатоспроможності, але й з наявністю об`єктивних передумов її неминучого настання найближчим часом.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, боржниця є особою пенсійного віку, не працює, має інвалідність та отримує дохід виключно у вигляді пенсійних виплат, розмір яких, відповідно до поданих декларацій та довідок ОК-5, ОК-7, у 2022 році становив 25 800 грн, у 2023 році - 32 600 грн, у 2024 році - 35 320 грн, а за період із січня по червень 2025 року - 15 929 грн, тоді як загальний розмір заборгованості, заявлений боржницею, становить 489 781,30 грн, що більш ніж у п`ятнадцять разів перевищує її прогнозований річний дохід та майже у п`ять разів - сукупний дохід за попередні роки, при цьому, судом першої інстанції також встановлено відсутність у боржниці будь-якого ліквідного майна, за рахунок якого могла б бути погашена кредиторська заборгованість.
Також матеріалами справи підтверджується, що боржниця посилалась на наявність складних сімейних та життєвих обставин, зокрема, проживання разом із матір`ю похилого віку, яка потребує догляду, перебування сина на військовій службі, а також на використання отриманих кредитних коштів переважно для забезпечення базових побутових потреб та придбання лікарських засобів, а не для здійснення явно надмірних чи ризикових витрат.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, місцевий господарський суд виходив із того, що боржниця, усвідомлюючи недостатність власних доходів та перебуваючи у складному матеріальному становищі, продовжувала укладати нові кредитні договори, у тому числі по декілька кредитів протягом одного місяця, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про свідоме накопичення нею боргів та недобросовісність її поведінки. 
Разом із тим колегія суддів вважає, що наведений висновок суду першої інстанції зроблено передчасно, оскільки сам по собі факт укладення значної кількості кредитних договорів за наявності невисокого доходу та відсутності ліквідного майна не може автоматично свідчити про недобросовісність боржника чи зловживання правом на звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Так, у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі №910/6639/20 зазначено, що інститут неплатоспроможності фізичних осіб спрямований на соціальну реабілітацію добросовісного боржника, а у постанові від 26 травня 2022 року у справі №903/806/20 Верховний Суд вказав, що право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності набуває добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, однак наведені правові висновки не свідчать про те, що сама лише наявність значного боргового навантаження чи очевидної диспропорції між доходами особи та розміром її заборгованості є достатньою підставою для висновку про недобросовісність поведінки боржника.
При цьому, матеріали справи не містять доказів приховування боржницею майна чи доходів, вчинення фіктивних або удаваних правочинів, подання кредиторам недостовірної інформації, відчуження активів на шкоду кредиторам чи інших обставин, які б беззаперечно свідчили про свідоме створення нею стану неплатоспроможності, тоді як із кредитної історії та пояснень боржниці вбачається, що частина кредитних зобов`язань нею погашалась, у тому числі упродовж січня - березня 2025 року, що, принаймні на стадії вирішення питання про відкриття провадження, не виключає доводів заявниці про наявність у неї наміру виконувати взяті на себе зобов`язання.
Окремо колегія суддів звертає увагу на встановлені у справі обставини пожежі, яка сталася 17 січня 2026 року у квартирі, де проживала боржниця, внаслідок чого, відповідно до довідки органу ДСНС, було пошкоджено стіни житлової квартири, електропроводку, газове обладнання, вікно, меблі, холодильник, мікрохвильову піч, газовий котел та інше побутове майно, однак місцевий господарський суд, оцінюючи зазначені обставини, дійшов висновку про відсутність істотного впливу цієї події на фінансовий стан боржниці.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки необхідність відновлення пошкодженого житла, ремонту електропроводки, заміни побутового обладнання та понесення інших супутніх витрат об`єктивно впливає на майновий стан особи та корелює із доводами боржниці щодо погіршення її фінансового становища і відсутності реальної можливості виконувати грошові зобов`язання у найближчий період.
Крім того, на стадії апеляційного перегляду боржницею подано додаткові пояснення та медичні документи, відповідно до яких у період з 11 квітня 2026 року по 20 квітня 2026 року вона проходила стаціонарне лікування у КНП "Малинська міська лікарня" з діагнозом цироз печінки з ускладненням у формі асциту, що підтверджується випискою-епікризом, медичною документацією та фіскальними чеками на придбання лікарських засобів, відтак зазначені обставини додатково свідчать про необхідність здійснення боржницею постійних витрат на лікування та обмеженість її фінансових можливостей.
Отже, наведене у своїй сукупності свідчить про наявність у боржниці об`єктивних факторів, які істотно впливають на її майновий стан та можливість належного виконання грошових зобов`язань, а тому підлягало більш повній оцінці судом першої інстанції при вирішенні питання щодо наявності ознак загрози неплатоспроможності у розумінні п. 4 ч. 2 ст. 115 КУзПБ.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд передчасно відмовив у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, не надавши належної оцінки поданим боржницею доказам та встановленим у справі обставинам, які свідчать про наявність ознак, передбачених п.п. 2, 4 ч.2 ст.115 КУзПБ.
Згідно з практикою Європейського суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (див. рішення Суду у справі Мала проти України, № 4436/07, від 03 липня 2014 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення Суду у справі Гірвісаарі проти Фінляндії, №49684/99, від 27 вересня 2001 року).
Відповідно до п.6 ч. 1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно зі ст.280 ГПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до ч. 3 ст. 271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи не дотримано вимог ст.ст. 74, 86, 236 ГПК України щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а також вимог ч. 4 ст. 119 КУзПБ, яка визначає перелік підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, що є підставою для скасування ухвали Господарського суду Житомирської області від 19 березня 2026 у справі №906/877/25 та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст. ст. 275, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити. 
2. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 19 березня 2026 року у справі №906/877/25 скасувати. 
3. Справу № 906/877/25 направити до Господарського суду Житомирської області на стадію відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "27" травня 2026 р.

Головуюча суддя Коломис В.В. 

Суддя   Саврій В.А. 

Суддя   Миханюк М.В.