Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року Справа№200/1493/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2026 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі – ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), про:
- визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати додаткової грошової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн./міс (з урахуванням фактично виплачених сум) за період 24.02.2022 по 21.03.2022, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168;
- зобов`язання видати наказ про виплату додаткової грошової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн./міс (з урахуванням фактично виплачених сум) за період 24.02.2022 по 21.03.2022, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 і здійснення відповідної виплати;
- визнання протиправною бездіяльності щодо не врахування періоду з 24.02.2022 по 21.03.2022 до періоду участі у заходах національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії РФ;
- зобов`язання врахувати період з 24.02.2022 по 21.03.2022 до періоду участі у заходах національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії РФ, про що видати відповідну довідку про участь у заходах національної безпеки та оборони;
- ухвалення додаткового рішення про стягнення компенсації судових витрат, а саме витрат на правову допомогу.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач у складі зведеної групи посилення ІНФОРМАЦІЯ_1 24 лютого 2022 року прибув в оперативне розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 для оборони АДРЕСА_1 . 16 березня 2022 року під час евакуації майна Військової частини НОМЕР_1 , позивач разом зі своєю групою опинились відрізаними від основних сил оборони міста, та за рішенням старшого групи почали вихід з міста Маріуполь. 21 березня 2022 року позивач дістався до нового місця дислокації ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджуються актом службового розслідування. Представник позивача вважає, що відповідачу відомо про участь позивача в бойових діях, перебуваючи безпосередньо між позиціями противника. Разом із цим, представник позивача зазначає, що позивачу нараховувалась додаткова винагорода за участь в бойових діях, однак в деяких місяцях вона виплачувалась не в повному обсязі, а саме за період з 24 лютого 2022 року по 21 березня 2022 року виплата додаткової грошової винагороди менша ніж 100000,00 грн/міс. Також, участь позивача в заходах національної безпеки та оборони в період з 24 лютого 2022 року по 21 березня 2022 року не враховано до періоду участі позивача в заходах національної безпеки та оборони. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, та такою, що порушує його право на отримання належних виплат.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року відкрито провадження у справі № 200/1493/26, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача, зобов`язано відповідача надати суду: докази участі позивача у бойових діях за період 24.02.2022 по 21.03.2022 (накази, розпорядження, тощо).
23 березня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що виплата додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) № 168 від 28.02.2022 (у редакції, чинній у спірний період), здійснюється виключно на підставі наказів командирів (начальників) тієї військової частини, в якій військовослужбовець безпосередньо виконував завдання (п. 1 Постанови № 168). У спірний період (24.02.2022 – 21.03.2022) таким командиром був командир ВЧ НОМЕР_1 , тому ІНФОРМАЦІЯ_2 не мав ні повноважень, ні обов`язку видавати наказ про виплату збільшеної винагороди або включати період до загального стажу участі в заходах національної безпеки та оборони саме як орган, що командував позивачем. Підтвердження участі у бойових діях позивача від командира ВЧ НОМЕР_1 (реального командира групи) до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надходило. Акт службового розслідування ІНФОРМАЦІЯ_3 є внутрішнім документом і не замінює бойового донесення командира частини, в оперативному розпорядженні якої перебував позивач. В свою чергу накази начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №25 та №28 не є бойовими, у зв`язку з чим недоцільно вважати їх документальним підтвердженням для виплати додаткової винагороди 100 000 грн. Станом на сьогодні від Військової частини НОМЕР_1 не надійшло підтверджуючих документів щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях в період з 24.02.2022 року по 21.03.2022 року. У своєму листі вих.№40/57/12-2018 від 10.03.2023 року Військова частина НОМЕР_1 зазначила, що не може надати інформацію з журналу бойових стосовно позивача, з огляду на те, що журнал бойових дій вівся відносно військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , до того ж, в переліку військовослужбовців відомості про ОСОБА_1 – відсутні. Крім того відповідач вважає, що докази права підпису ОСОБА_2 позовної заяви від імені позивача у доданих до позовної заяви матеріалах відсутні. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Ухвалою суду від 27.03.2026 року про витребування доказів зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати Донецькому окружному адміністративному суду: 
- довідку про проходження служби ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 по 21.03.2022; 
- докази про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (бойові накази (бойове розпорядження), журнали бойових дій або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них; рапорти (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь у бойових діях або заходах) з період з 24.02.2022 по 21.03.2022; 
- накази про призначення та виплату позивачу додаткової винагороди на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за період проходження служби з 24.02.2022 по 21.03.2022; 
- детальний розрахунок нарахованої та виплаченої позивачу додаткової винагороди на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 з 24.02.2022 по 21.03.2022; 
- відомості про виплату грошового забезпечення за спірний період.
На виконання ухвали суду від 27.03.2026 року, Військовою частиною НОМЕР_1 надіслано заяву, у якій повідомлено, що у період з 24.02.2022 по 21.03.2022 ОСОБА_1 службу у військовій частині не проходив, до списків особового складу не зараховувався, у відрядження не прибував та до виконання завдань у складі частини не залучався. У зв`язку з цим довідка про проходження служби не видавалась, документи щодо участі у бойових діях або заходах відсутні, накази про призначення та виплату додаткової винагороди не видавались, нарахування та виплата грошового забезпечення не здійснювались, відповідні розрахунки та відомості не формувались. Таким чином, витребувані судом документи у розпорядженні військової частини НОМЕР_1 відсутні та об`єктивно не можуть бути надані.
27 березня 2026 року представник позивача надіслав до суду заяву про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн.
За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , є учасником бойових дій, у період з 24.10.2020 по 01.06.2023 проходив військову службу на посадах ІНФОРМАЦІЯ_4 (після перейменування, на сьогодні – ІНФОРМАЦІЯ_5 ).
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) №25 від 19.02.2022 року створено групи посилення зі складу військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 , особовому складу групи посилення в разі введення в дію плану оборони міста Маріуполя (початку бойових дій) вибути в оперативне розпорядження начальника штабу оборони ІНФОРМАЦІЯ_6 – командира НОМЕР_2 бригади оперативного призначення Національної гвардії України (Військова частина НОМЕР_1 ).
Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) №58 від 24.02.2022 року старшого солдата ОСОБА_1 у складі групи посилення військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено до Військової частини НОМЕР_1 для виконання завдання з відбиття збройної агресії Російської Федерації у місті Маріуполь.
Як слідує із витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з адміністративно-господарської діяльності) №78 від 22.03.2022 року «Про призначення службового розслідування за фактом втрати (знищення військового майна» наказано провести службове розслідування за фактом відсутності особистої зброї, боєприпасів, радіостанції, засобів індивідуального захисту, аптечок медичних загальновійськових, зокрема, у старшого солдата ОСОБА_1 .
За актом службового розслідування №1574/1-22 від 01.04.2022 року службове розслідування, призначене наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.03.2022 року №78 «Про призначення службового розслідування за фактом втрати (знищення) військового майна», завершено, зазначене в акті військове майно ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано такими, що безповоротно втрачено (знищено) 16.03.2022 року близько 3 години під час артилерійського обстрілу Військової частини НОМЕР_1 , розташованої у АДРЕСА_1 , де на той час перебували військовослужбовці.
За наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з основної діяльності) №90 від 01.04.2022 року «Про результати службового розслідування» на підставі акту службового розслідування службове розслідування вважати завершеним.
З витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з основної діяльності) №80 від 25.03.2022 року вбачається, що старшому солдату ОСОБА_3 наказано виплатити додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн. пропорційно у розрахунку на березень місяць 2022 року під час дії воєнного стану (з 01.03.2022 по 24.03.2025).
01.04.2022 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з основної діяльності) №87 старшому солдату ОСОБА_3 наказано виплатити додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн. пропорційно у розрахунку на березень місяць 2022 року під час дії воєнного стану (з 28.03.2022 по 31.03.2022).
10 березня 2023 року Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України листом вих.№40/57/12-2018 надала відповідь на запит ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25 січня 2023 року №13/25 стосовно надання інформації про зарахування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_7 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому додатково повідомлено, що відповідно до ІНФОРМАЦІЯ_8 , затвердженого наказом КОС від 18 лютого 2023 року №9т, до складу сил оборони м. Маріуполь від ЗСУ входив особовий склад ІНФОРМАЦІЯ_9 та ІНФОРМАЦІЯ_7 , які мали виконувати бойові завдання в секторах оборони « ІНФОРМАЦІЯ_10 » (підрозділ охорони ІНФОРМАЦІЯ_7 ) та « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (відділ ІНФОРМАЦІЯ_7 ). Особовий склад ІНФОРМАЦІЯ_3 мав забезпечувати питання призову резервістів, мобілізації приписного складу та постановки їх до підрозділів. Керівництво ІНФОРМАЦІЯ_3 повинно було надати свого представника до об`єднаного штабу оборони міста. Це виконано не було. За інформацією, яка є в наявності військової частини, наказів та розпоряджень від КОС, Командуючого ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_11 » на вихід з міста будь - яких підрозділів не надходило. Стосовно військовослужбовців, які зазначені у надісланому списку є наявна інформація, що вищезазначені військовослужбовці дійсно знаходились на території заводу «Азовсталь» та евакуювались із території заводу «Азовсталь» м. Маріуполь, інформації, стосовно їхнього статусу не має. Інформації стосовно інших військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на теперішній час військова частина не має. Надати інформацію з журналів бойових дій стосовно особового складу зазначеного підрозділу не є можливим, з огляду на те, що журнал бойових дій вівся відносно військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
17 травня 2025 року представник позивача звернувся з адвокатським запитом вих.№АЗ/05/2025-16 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому серед іншого просив:
1. Повідомити чи проводилися розрахунок та виплата клієнту додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 за період з лютого 2022 року по березень 2022 року.
2. Надати інформацію (витяги з наказів) про періоди залучення клієнта до заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з лютого 2022 року по березень 2022 року. 
3. Надати належним чином завірені копії витягів з наказів про виплату клієнту додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 з лютого 2022 року по березень 2022 року.
4. Надати належним чином завірені копії матеріалів службових розслідувань (витяги з наказів про призначення службового розслідування та про результати службового розслідування, акта службового розслідування), яке проводилось відносно клієнта після його повернення з оточеного міста Маріуполь.
5. Надати інформацію (довідки) про отримане клієнтом грошове забезпечення з розбивкою по його складових (видах оплати) та в розрізі місяців за періоди з 01 січня 2022 року по 01 червня 2022 року.
6. Надати належним чином завірені копії витягів з наказів про зарахування та виключення клієнта до/зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Листом від 23 травня 2024 року вих.№09/02/824 відповідач надав відповідь на вказаний вище запит, з якого слідує, що нарахування та виплата громадянину ОСОБА_1 грошової винагороди у розмірі 100000,00 грн. за період з лютого 2022 по березень 2022 року проводилось на підставі наданих витягів з наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та довідок про залучення про приймання безпосередню участь у бойових діях, відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до довідки про нараховане та утримане грошове забезпечення позивача за період з січня по грудень 2022 року позивачу нараховано та виплачено «Премія захисникам» у березні 2022 року у розмірі 29550,69 грн., за лютий 2022 року така премія не нараховувалась та не виплачувалась.
Позивач вважає, що має право на отримання збільшеної виплати додаткової винагороди до 100000 грн за період з 24.02.2022 по 21.03.2022 виплата додаткової грошової винагороди менша ніж 100000,00 грн/міс та врахування цього періоду до періоду участі у заходах національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії РФ, про що видати відповідну довідку про участь у заходах національної безпеки та оборони.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини першої статті 2 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі – Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) (далі – Закон №2011-XII).
Відповідно до частини першої статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
На підставі частин другої-четвертої статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види відповідного грошового забезпечення підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
За положеннями пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) (далі – Постанова №704) грошове забезпечення військовослужбовців, складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії), одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 3 Постанови №704 передбачено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється у порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197 (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) (далі – Порядок №260), врегульовані правила та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам та визначена структура (складові) грошового забезпечення, яка є аналогічною структурі грошового забезпечення, визначеної у частині другій статті 9 Закону №2011-ХІІ та у пункті 2 Постанови №704.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено станом і на теперішній час.
Пунктом 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_12 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята Постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (у редакції, чинній на дату прийняття та на дату виникнення спірних правовідносин) (далі – Постанова №168) пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Разом із цим, Постановою Кабінету Міністрів України №217 від 07 березня 2022 року, яка застосовується з 24 лютого 2022 року, до Постанови №168 від 28 лютого 2022 року внесено відповідні зміни та доповнення.
Відтак, пунктом 1 Постанови №168 у зазначений редакції установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Таким чином, обов`язковою умовою для виплати додаткової винагороди (збільшеної до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах) є встановлення факту безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях чи забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
При цьому, виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно наявних матеріалів справи судом встановлено, відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) №58 від 24.02.2022 року старшого солдата ОСОБА_1 у складі групи посилення військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено до Військової частини НОМЕР_1 для виконання завдання з відбиття збройної агресії Російської Федерації у місті Маріуполь.
Разом із цим, Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання ухвали суду від 27.03.2026 року про витребування доказів повідомлено, що у період з 24.02.2022 по 21.03.2022 ОСОБА_1 службу у військовій частині не проходив, до списків особового складу не зараховувався, у відрядження не прибував та до виконання завдань у складі частини не залучався. У зв`язку з цим довідка про проходження служби не видавалась, документи щодо участі у бойових діях або заходах відсутні, накази про призначення та виплату додаткової винагороди не видавались, нарахування та виплата грошового забезпечення не здійснювались, відповідні розрахунки та відомості не формувались.
Отже, враховуючи, що за період з 24.02.2022 по 21.03.2022 відсутні докази безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях чи забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Разом з цим, суд не приймає посилань відповідача на те, що ОСОБА_2 , як представник позивача, не надав належного документу на підтвердження своїх повноважень, оскільки до позовної заяви додана довіреність, яка сформована в системі «Електронний суд» та підписана електронним цифровим підписом позивача, тому така довіреність, як електронний документ, не вимагає будь-якого засвідчення і є належним документом, що підтверджує повноваження представника у суді.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, позивач суду не надав, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 – 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити повністю.
Судове рішення складено та підписано 11 травня 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя В.М. Чучко