Справа № 358/463/26  Провадження № 2/358/670/26   	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року м. Богуслав 

Богуславський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Романенко К.С.,
за участю секретаря судового засідання Шпак К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу, - 

В С Т А Н О В И В: 

20.03.2026 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», в інтересах якого діє Київська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» Мордатенко К.Л. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» заборгованість за послугу доставки природного газу у розмірі 3649,48 грн., яка виникла у період з 01.11.2023 по 28.02.2026 (включно), інфляційні втрати у сумі 105,73 грн., 3% річних у сумі 57,97 грн., та судові витрати.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що з 01.11.2016 введено в дію Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VIII, яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України.
Відповідно до постанови НКРЕКП від 31.08.2023 № 1596 територія Київської області обслуговується Київською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України». Цією ж постановою визначено, що протягом 10 днів ТОВ «Газорозподільні мережі України» повинно повідомити споживачів природного газу про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, в тому числі АТ «Київоблгаз», а також про необхідність здійснення споживачами природного газу оплати за надані послуги з розподілу природного газу з 01.09.2023 на рахунок ТОВ «Газорозподільні мережі України». 
На виконання вказаної постанови на офіційному сайті ТОВ «Газорозподільні мережі України» розміщено інформацію про зміну місць провадження (розширення території) господарської діяльності з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» на територію провадження господарської діяльності з розподілу природного газу АТ «Київоблгаз». Таким чином, з 01.09.2023 населенню Київської області послуги з розподілу природного газу надаються Київською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України», що діє на підставі ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, яка видана на підставі постанови НКРЕКП від 26.12.2022 № 1939 (зі змінами).
З метою здійснення обліку всіх операцій щодо нарахувань за розподіл природного газу, оплат та інших операцій, на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач, користуючись послугою розподілу природного газу, у період з 01.09.2023 по 28.02.2026 здійснив лише одну оплату у сумі 98,00 грн. – 14.11.2024 за отримані послуги з розподілу природного газу, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 3649,48 грн., починаючи з листопада 2023 року. 
Також додав, що договірні відносини між позивачем та відповідачем відбуваються на підставі Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, редакцію якого розміщено на офіційному сайті НКРЕКП в мережі Інтернет та було розміщено у офіційних ЗМІ. Умови цього договору є однаковими для всіх споживачів України . Цей договір є договором приєднання, що укладається на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання, яку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом, та/або оплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Протягом 30 днів з дня опублікування позивачем у ЗМІ договору відповідач про свою відмову укласти договір розподілу природного газу чи про свою незгоду із умовами опублікованого договору до ТОВ «Газорозподільні мережі України» у письмовому вигляді не направив, продовжив фактичне користування природним газом, відомості про укладення відповідачем договору з іншим виконавцем послуг відсутні, даних про те, що відповідач не користувався послугами ТОВ «Газорозподільні мережі України» також не має, а відтак відповідач вважається таким, що прийняв пропозицію ТОВ «Газорозподільні мережі України» щодо укладення договору розподілу природного газу. 
Той факт, що відповідач споживав природний газ, підтверджується фото лічильника: 08.10.2025 – «09466,08», 06.11.2025 – «10233,88». Також відповідач як споживач має ЕІС-код – персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку необхідності, присвоєний оператором ГРМ.
Згідно постанови НКРЕКП № 1944 від 30.12.2022 (з подальшими змінами) установлено тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 1,49 грн. за 1м3 на місяць, що разом із ПДВ становить 1,788 грн. Величина річної замовленої потужності об`єкта споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги з розподілу природного газу визначається як добуток ? річної потужності об`єкта споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Відповідно до умов договору, оплата вартості послуг здійснюється споживачем до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ. Припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання з оплати вартості послуг з розподілу природного газу. 
Відповідачу неодноразово надсилалися листи щодо необхідності оплати заборгованості та про припинення постачання природного газу, однак відповідач заборгованість не сплатив, у зв`язку з чим 06.11.2025 газопостачання за адресою відповідача було припинено згідно акту № 1165. В досудовому порядку врегулювати спір не вдалося, тому позивач змушений звернутися до суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2026, справу передано на розгляд судді Романенко К.С.
Ухвалою від 06.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
28.05.2026 відповідач ОСОБА_1 надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, проти позову заперечує. В обгрунтування своїх заперечень зазначив, що позивач не надав доказів того, що йому як споживачу було направлено заяву-приєднання до умов Типового договору у встановленому порядку, та що він її підписав або вчинив конклюдентні дії, які однозначно засвідчують його приєднання до умов договору. Відтак факт виникнення між ним та позивачем договірних зобов`язань відсутній.
Також вказав, що у справі відсутні докази розміру наданих послуг та деталізований розрахунок заборгованості, немає доказів правильності нарахування інфляційних втрат у заявленому розмірі та 3% річних з відповідним розрахунком. Надані позивачем розрахунки та виписки з особового рахунку не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не містять обов`язкових реквізитів первинного документа: підписів відповідальних осіб, що дають змогу ідентифікувати господарську операцію її суб`єктів та період здійснення. Одностороннє нарахування позивача не є саме по собі належним доказом заборгованості.
Окрім того, відповідач посилається на те, що 14.11.2024 ним як споживачем здійснено оплату у розмірі 98,00 грн., однак у позовній заяві не враховує, що розмір заборгованості повинен бути підтверджений достовірним розрахунком. Сам факт отримання послуг з розподілу природного газу він (відповідач) не заперечує, але сам розрахунок потребує перевірки, адже у вказаний позивачем період йому було відключено газопостачання.
Щодо нарахування інфляційних втрат на 3% річних послався на те, що зазначений позивачем період повністю охоплюється строком дії воєнного стану, введеного 24.02.2022 (з 01.11.2023-28.02.2026), тому вимоги позивача у цій частині є незаконними і , на його думку, не підлягають задоволенню. З урахуванням зазначеного, просив суд перевірити договір позивача з відповідачем та правильність розрахунку заборгованості з урахуванням наданих документів, зокрема щодо фактичних обсягів наданих послуг саме відповідачу. Повністю відмовити у стягненні інфляційних втрат та 3% річних.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного:
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року за №2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» - суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.
Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 3 гл. 1 розд. І Кодексу ГРС визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.
Відповідно до п. 4 г. 1 розд. І Кодексу ГРС - договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.
Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.
Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа -підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.
Згідно з п. 5 г. 2 розд. І Кодексу ГРС - взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 г. 3 розд. І Кодексу ГРС - для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.
Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.
Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року за №2498, в порядку, визначеному цим розділом.
Відповідно до п. 1 г. 3 розд. VI Кодексу ГРС - договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.
Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.
Відповідно до п. 3 г. 3 розд. VI Кодексу ГРС - договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.
Згідно з п. 4 г. 3 розд. VI Кодексу ГРС - договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
Пунктом 5 г. 3 розд. VI Кодексу ГРС визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності).
У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.
Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС).
Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01.11.2021 року у справі за №591/4825/20, від 14.09.2022 року у справі за №717/341/21.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови НКРЕКП від 31.08.2023 №1596 ТОВ «Газорозподільні мережі України» здійснює діяльність з розподілу природного газу на території Київської області через Київську філію, яка діє на підставі ліцензії, виданої постановою НКРЕКП від 26.12.2022 № 1939 (зі змінами). 
Отже, позивач є належним оператором газорозподільної системи, який уповноважений надавати послуги з розподілу природного газу споживачам на відповідній території та має право вимагати оплати таких послуг.
Як установлено судом, ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , якому присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 . 
Факт користування відповідачем послугами з розподілу природного газу не заперечувався ним самим у поданому до суду відзиві на позовну заяву.
Крім того, як вбачається із наданого представником позивача розрахунку заборгованості, у листопаді 2024 року відповідач здійснив часткову оплату вартості послуг з розподілу природного газу у сумі 98,00 грн.(а.с. 25). Здійснення такої оплати свідчить про прийняття умов Типового договору розподілу природного газу та підтверджує існування між сторонами договірних правовідносин. Вказані дії відповідача є однією з форм акцепту Типового договору розподілу природного газу, передбаченого пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, та підтверджують існування між сторонами договірних правовідносин.
Як вбачається з акту про відключення об`єкту (газових приладів) від 06.11.2025, на об`єкті відповідача, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок за № НОМЕР_1 , здійснено припинення газопостачання шляхом закриття відключаючого пристрою та його пломбування, на момент відключення показник лічильника становив – 10233,88 м3 (а.с. 44 зі з/б).
Крім того, листом від 22.10.2025 ТОВ «Газорозподільні мережі України» повідомило відповідача про заплановане припинення газопостачання у зв`язку з наявністю заборгованості за послуги з розподілу природного газу (а.с. 51).
Таким чином, суд приходить до висновку про існування між сторонами договірних правовідносин, оформлених шляхом приєднання побутового споживача до Типового договору розподілу природного газу.
Отже, доводи відповідача про відсутність укладеного між сторонами договору не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та спростовуються дослідженими судом доказами й наведеними вище положеннями законодавства.

Порядок розрахунків за договором розподілу природного газу передбачений г. 6 розд. VI Кодексу ГРС, відповідно до п. 1 якого, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.
Відповідно до п. 2 - річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.
Поняття газовий рік визначено г. 1 розд. 1 Кодексу, відповідно до якої газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.
Згідно з п. 4 г. 6 розд. VI Кодексу ГРС - з 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою за:
39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі;
126 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі;
314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення.
Для цілей визначення мінімального розміру річної замовленої потужності побутових споживачів відповідно до цього пункту Оператор ГРМ не враховує опломбоване газове обладнання. При цьому, якщо газопостачання на весь об`єкт побутового споживача припинено, мінімальний розмір річної замовленої потужності об`єкта побутового споживача визначається на рівні 39 куб.м.
З 1 числа місяця, в якому здійснено опломбування/розпломбування газового обладнання/припинення газопостачання об`єкта споживача Оператор ГРМ змінює мінімальний розмір річної замовленої потужності, відповідно до цього пункту без перерахунку попередніх періодів.
Оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та одночасно повідомити його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік. У такому повідомленні Оператор ГРМ одночасно має зазначити про: величину річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році; покази лічильника природного газу/інші дані, за якими було сформовано (станом на 30 вересня поточного року) розмір річної замовленої потужності (за замовчуванням) на наступний календарний рік (для побутових споживачів).
Така інформація надається споживачеві шляхом розміщення її у платіжних документах (для побутових споживачів), особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими).
Згідно постанови НКРЕП за №1944 від 30.12.2022 року - ТОВ «Газорозподільні мережі України» (зі змінами) установлено тариф на послуги розподілу природнього газу у розмірі 1,49 грн. за 1 м3 (без урахування ПДВ), що разом з ПДВ 0,298 грн. становить 1,788 грн.
Таким чином, відповідно до п. 4 г. 6 розд. VI Кодекс газорозподільних систем, а також Постанова НКРЕКП за №1944 від 30.12.2022 року, якою для ТОВ «Газорозподільні мережі України» (зі змінами) встановлено тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 1,49 грн за 1 м3 без урахування податку на додану вартість, вартість послуги з урахуванням ПДВ 20 % становить 1,788 грн за 1 м3.
Відповідно до положень Кодексу газорозподільних систем, для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується виключно для приготування їжі, мінімальна річна замовлена потужність становить 39 м3 на рік, що еквівалентно 3,25 м3 на місяць. При цьому, з огляду на факт відключення відповідачки від газопостачання, нарахування плати за послуги розподілу природного газу має здійснюватися саме виходячи із зазначеної мінімальної річної замовленої потужності.
Як встановлено судом, 06.11.2025 на об`єкті відповідача припинено газопостачання шляхом закриття відключаючого пристрою та його пломбування.
Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що після припинення газопостачання нарахування плати за послугу з розподілу природного газу є безпідставним.
Однак суд не погоджується з такими доводами відповідача. 
Аналіз наведених положень Кодексу газорозподільних систем свідчить, що плата за послугу розподілу природного газу визначається не виключно виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу, а залежить від величини річної замовленої потужності об`єкта споживача. При цьому сам факт припинення газопостачання не є безумовною підставою для припинення нарахування плати за послуги з розподілу природного газу, оскільки КГС прямо передбачено визначення мінімального розміру річної замовленої потужності для об`єкта побутового споживача, газопостачання якого припинено, а також зміну її розміру з 1 числа місяця, в якому відбулося припинення газопостачання, без перерахунку попередніх періодів.
Судом встановлено, що на підтвердження розміру заявленої до стягнення заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за послуги з розподілу природного газу, який містить відомості щодо періодів нарахування, величини замовленої потужності, застосованого тарифу, здійснених нарахувань, часткової оплати відповідача, а також кінцевого розміру заборгованості.
Відповідач, заперечуючи правильність такого розрахунку, не подав належних та допустимих доказів на підтвердження іншого розміру заборгованості або неправильності здійснених позивачем нарахувань. Самі лише заперечення щодо правильності розрахунку без подання відповідних доказів не можуть бути підставою для відхилення наданого позивачем розрахунку.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає наступне.
На підтвердження заявлених вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних представником позивача надано відповідний розрахунок, згідно з яким розмір інфляційних втрат за період з 01.11.2023 по 28.02.2026 включно становить 105,73 грн., 3%річних становить 57,97 грн. (а.с. 26-27).

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що в умовах воєнного стану нарахування та стягнення заборгованості, інфляційних втрат і трьох процентів річних є незаконним. 
Оцінюючи наведені доводи, суд зазначає, що в відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 1 Закону України від 29 липня 2022 року №2479-ІХ «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» (далі Закон №2479-ІХ) визначено, що протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, постачальнику природного газу забороняється здійснювати будь-які дії щодо примусу побутового споживача до оплати заборгованості (у тому числі включати заборгованість у рахунок на оплату, подавати судові позови, проводити стягнення заборгованості у примусовому порядку, вчиняти заходи з припинення газопостачання у зв`язку з наявністю заборгованості тощо), яка врегульовується відповідно до абзацу другого частини третьої статті 2 цього Закону.
За змістом абзацу другого частини третьої статті 2 Закону №2479-ІХ постачальникам природного газу компенсуються заборгованість побутових споживачів, що врегульовується згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».
У Законі України від 14 липня 2021 року №1639-ІХ «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» наведено перелік заборгованостей суб`єктів ринку природного газу, що підлягають врегулюванню відповідно до цього Закону, до якого включено заборгованість побутових споживачів безнадійну та сумнівну дебіторську заборгованість побутових споживачів, що обліковується у постачальників природного газу станом на розрахункову дату (31 грудня 2020 року), у тому числі заборгованість у розмірі вартості обсягів приведення обсягів споживання до стандартних умов та вартості обсягів, які виникли у зв`язку з визнанням судом незаконними та нечинними актів Кабінету Міністрів України про затвердження норм споживання природного газу населенням без лічильників у період з 1 жовтня 2014 року до розрахункової дати, не сплачена станом на розрахункову дату.
Отже положення Закону №2479-ІХ щодо заборони стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу під час дії воєнного стану в Україні не регулюють спірні правовідносини, оскільки заборгованість ОСОБА_2 за ці послуги не є безнадійною та сумнівною в розумінні цього Закону і виникла після розрахункової дати 31 грудня 2020 року.
Оцінивши наведені сторонами доводи, положення чинного законодавства та наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних є обгрунтованими, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, а підстав для відмови у їх стягненні судом не встановлено.
З огляду на встановлені судом обставини справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до відповідача про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 3328,00 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 76-83,259,141 263-265, 280 ЦПК України, суд- 

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» заборгованість за послугу з розподілу природного газу за період з 01.11.2023 по 28.02.2026 у розмірі 3649 (три тисячі шістсот сорок дев`ять) гривень 48 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» інфляційні втрати у розмірі 105 (сто п`ять) гривень 73 копійки та 3% річних у сумі 57 (п`ятдесят сім) гривень 97 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» судові витрати, понесені у зв`язку із сплатою судового збору у розмірі 3330 (три тисячі триста тридцять) гривень 80 копійок).
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Головуючий: суддя 	К. С. Романенко