Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року        м. Рівне

Справа № 570/5913/25
Провадження № 33/4815/215/26

Суддя Рівненського апеляційного суду - Збитковська Т.І.
з участю:
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Гольонко М.М. на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2025 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2025 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення - штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. 
В апеляційній скарзі адвокат Гольонко М.М. вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що працівниками поліції не доведено факту наявності в ОСОБА_1 вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп`яніння та наголошує, що останній не перебував у стані алкогольного сп`яніння, що доводиться результатами медичного огляду, який було проведено після складання відносно нього адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає – задоволенню. 
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №494221 від 26 жовтня 2025 року вбачається, що 25 жовтня 2025 року о 23 год. 58 хв. в с. Велика Омеляна Рівненського району Рівненської області по вул. Дубенській водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем "KIA NIRO" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився.
ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з цим, апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі по тексту - Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі по тексту - Інструкція).
Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Так, згідно п. 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 розділу І Інструкції).
Аналогічні положення містить ст. 266 КУпАП, якою також регламентовано, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
З наведеного слідує, що огляд на стан сп`яніння у медичному закладі є невід`ємною складовою освідування водія і поліцейський зобов`язаний запропонувати йому пройти такий медичний огляд, а в разі незгоди – зафіксувати відмову. 
При цьому, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зафіксована належним чином та бути явною і очевидною. Здійснення працівником поліції відеофіксації події, не звільняє його від обов`язку належного оформлення адміністративних матеріалів.
З наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліціїне вбачається наявність у  ОСОБА_1 зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, визначених пунктом 3 розділу І Інструкції №1452/735, які є обов`язковою передумовою для направлення водія на відповідний огляд.
На пропозицію поліцейського пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 погодився та виявив бажання пройти освідування в медичному закладі.
ОСОБА_1 був доставлений до медичного закладу КП «РОЦПЗН», де був оглянутий лікарем, а на запитання медичного працівника чи буде він здійснювати продувку газоаналізатора – надав відповідь, що він не відмовляється,але не бачить у цьому потреби. Факт вживання алкоголю заперечував.
Такі дії ОСОБА_1 були розцінені, як відмова від огляду, що стало наслідком складання відносно нього адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вказав, що він не мав намірів відмовлятися від огляду в медичному закладі,адже відразу не розумів правових наслідків подій, що відбувалися під час його огляду лікарем, оскільки йому не було роз`яснено порядку освідування, його прав та обов`язків. Пояснив, що вважав, що освідування в медичному закладі проводиться шляхом дослідження біологічного середовища водія, а не методом, який використовується працівниками поліції на місці зупинки, а саме продувкою газоаналізатора. У подальшому, ще у медичному закладі, коли зрозумів, що відносно нього оформлюються адміністративні матеріали за ст. 130 КУпАП, він неодноразово вказував поліцейському, що згоден пройти огляд, шляхом продувки газоаналізатора, в чому йому було відмовлено.
Наявний у справі відеозапис із достатньою повнотою відображає та підтверджує пояснення  ОСОБА_1 про те, що він, після того, як йому було повідомлено, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, неодноразово, повідомляв поліцейського, що він готовий пройти огляд, шляхом продувки газоаналізатора, у чому йому було відмовлено.
При цьому, такі звернення водія були здійснені до фактичного складання протоколу та в межах встановленого Інструкцією часу на проходження огляду (2-х годин).
Також відеозаписом зафіксовано факт звернення ОСОБА_1 й до медичного працівника щодо можливості його огляду на стан сп`яніння, яка йому роз`яснила можливість проходження огляду в приватному порядку на платній основі.
У подальшому, ОСОБА_1 пройшов такий огляд, який показав негативний результат, що підтверджується висновком лікаря КП «РОЦПЗН» (а.с. 14).
На переконання апеляційного суду, матеріали даної справи не свідчать про наявність у ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення інкримінованого правопорушення, адже він не відмовлявся від освідування з метою приховати стан алкогольного сп`яніння та уникнути відповідальності за це.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).
Враховуючи, що матеріали справи не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Гольонко М.М. задовольнити. 
Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду Т.І.Збитковська