Справа № 570/3543/25
Номер провадження 1-кп/570/119/2026
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області 
в особі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №12025186180000149 за обвинуваченням 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ Волинськоїобласті, громадянина України, з вищою освітою, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого менеджером СТО ПП "Сабанюк", який є раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125 КК України, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6  21 червня 2025 року о 22 годині 06 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи на дорозі масиву Сонячний Обарівської сільської ради, напроти буд.56 під час раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи значення та суспільну небезпеку своїх дій, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, умисно, наніс останньому удар лівою рукою в голову, а саме в ділянку правого вуха, у результаті чого завдав потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої тьмяно-скроневої ділянки з наявністю садна, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження та травматичної перфорації барабанної перетинки справа, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Також ОСОБА_6 21 червня 2025 року о 22 годині 12 хвилин, перебуваючи на дорозі масиву Сонячний Обарівської сільської ради, напроти буд.56 продовжив словесний конфлікт з ОСОБА_4 , та діючи з єдиним умислом направленим на заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, умисно наніс потерпілому ОСОБА_4 один удар правою ногою та один удар лівою ногою по голові, а також один удар правою рукою в обличчя. У результаті вищевказаних дій ОСОБА_6 завдав ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді незначного надщерблення коронкової частини 1-го зуба на верхній щелепі зліва, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, а також перелому кісток носа поєднаного з крововиливом в правій навколоочній ділянці з крововиливом в склеру правого ока назовні від зіниці та з садном на нижній повіці правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Потерпілий  ОСОБА_4 , діючи через власного представника - адвоката ОСОБА_5 висловити власну позицію у кримінальному провадженні і оголосив про підстави звернення з цивільним позовом, які полягали в наступному.
Потерпілий суду розповів про всі фактичні обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення ОСОБА_6 , які не заперечуються самим обвинуваченим. 
Представник потерпілого повідомив суду, що обвинувачений ОСОБА_6 по сьогоднішній день не сплатив жодної копійки в рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої його неправомірними, суспільно-небезпечними та аморальними діями щодо життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_4 , не надав останньому жодної допомоги як на місці скоєння кримінального проступку, так і в подальшому, під час його лікування і, більше того, не проявив жодної порядності, добросовісності та поваги до потерпілого, а також, не знайшов в собі мудрості хоча б в усній формі попросити пробачення за скоєне ним діяння.
Вказав, що внаслідок вчинення відносно нього вказаного кримінального правопорушення, він був вимушений звернутись за наданням медичних і стоматологічних послуг з метою встановлення відповідних зубних коронок, здійснюючи оплату останніх за рахунок власних фінансових заощаджень. Окрім цього, з метою проведення необхідного комплексу медичних заходів, в процесі подальшого амбулаторного лікування, потерпілому ОСОБА_4 були необхідні й інші медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення, без яких проведення лікування вищезазначених тілесних ушкоджень було б неможливим і які, звичайно ж, також були придбані за рахунок його особистих коштів.
Представник потерпілого наголосив, що потерпілому ОСОБА_4 також було завдано значних немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті останнього: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх її можливого повторення, регулярна тривога, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність та дратівливість, почуття образи, обурення, приниженої гідності, побоювання щодо майбутнього стану життя та здоров`я як власного, так і своїх рідних та близьких.
І потерпілий, і його представник заявили суду, що наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування та проведення правових заходів) й обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, які компенсуються по сьогоднішній день, що являється особливо складним для потерпілого, який являється єдиним годувальником для власної родини.
В зв`зку з вищенаведеними потерпілим та представником потерпілого аргументами та мотивами вони просили задовольнити поданий потерпілим цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а також призначити покарання в межах санкції інкримінованої статті. 

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину в умисному нанесенні легкого тілесного ушкодження, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 короткочасний розлад здоров`я визнав повністю, підтвердив повністю фактичні обставини події, які узгоджуються з показаннями потерпілого, та надав детальні пояснення вчинення ним вказаного кримінального проступку.
Суду розповів, що 21.06.2025 близько 17.00-18.00 він прийшов до свого знайомого ОСОБА_8 , який проживає масив "Сонячний" 6.56 с.Обарів. Вони спільно сиділи на його подвір`ї, відпочивали та пили пиво. В подальшому орієнтовно о 22 год. 00 хв. вони обидва почули звук, нібито хтось чи щось впало. Після чого, вони вийшли та побачили, що на порозі біля стовпа лежить невідомий для них чоловік та поруч нього велосипед. Вони спільно з ОСОБА_9 підійшли до нього, запитали чи все з ним добре. Підійшовши ближче вони побачили, що він перебуває в стані сильного алкогольного сп`яніння і тому напевне впав з велосипеду. У відповідь на запитання чи з ним все добре, невідомий чоловік почав обзивати ОСОБА_6 образливою та нецензурною лайкою, погрожував зв`язками, обзивав його пузатим. Щоб його втихомирити, оскільки мова та дії невідомого були провокативними відносно ОСОБА_6 та він перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, останній наніс йому ляпас долонею лівої руки в ділянку правого вуха. Перед нанесенням удару потерпілий уже встав самостійно і удар був нанесений, коли невідомий стояв. Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_10 розвернулися та пішли назад на подвір`я. Через декілька хвилин, уже перебуваючи на подвір`ї ОСОБА_8 вони почули, що хтось їх гукає нецензурною та образливою лайкою, тому знову обидва вийшли на дорогу. На дорозі побачили знову ж того самого невідомого чоловіка, який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Невідомий чоловік продовжував обзиватися та вже кидався битися до ОСОБА_8 . Побачивши це, з метою припинення конфлікту, який фактично невідомий п`яний чоловік продовжував, ОСОБА_6 для припинення протиправних дій хотів нанести ляпас рукою, проте получився один удар кулаком правої руки в обличчя невідомого чоловіка. У цей час ОСОБА_11 побіг по воду для невідомого, а ОСОБА_6 стояв біля невідомого чоловіка. Під час продовжуючого словесного конфлікту, коли потерпілий продовжував нецензурно лаятись до ОСОБА_6 , обзивати його, чим фактично провокував ОСОБА_6 на вчинення активних дій, останній замахнувся ногою до потерпілого, коли він перебував в положенні сидячи і отримав удар по обличчю. В цей час також підійшов невідомий для ОСОБА_6 чоловік та вийшов сусід ОСОБА_8 . Після чого, невідомий для ОСОБА_6 чоловік повів п`яного велосипедиста прямо по вулиці.
ОСОБА_6 визнав, що наніс ОСОБА_4 тілесні ушкодження, проте суду пояснив, що він зробив це тому, що потерпілий обзивав його нецензурною та образливою лайкою, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння. Неодноразово провокував його, називаючи його "пузатий", що звучало як знущання, було образливо і принизливо. На думку обвинуваченого та його захисника вказані дії потерпілого можна охорактеризувати сучасним терміном це "Бодішеймінг" - це коли людину принижують або висміюють через її зовнішність, зокрема через вагу, форму тіла чи будь-які інші фізичні особливості. 
Окрім того, обвинувачений вказав, що невідомий, тобто потерпілий прагнув нанести тілесні ушкодження ОСОБА_12 . Разом з тим, ОСОБА_6 наголосив, що він є вищим по зросту і має більшу статуру відносно потерпілого, тому самі по собі ляпаси по силі удару саме для потерпілого могли бути у сприйнятті сильніші, ніж для тієї ж особи, яка мала б аналогічну структуру ОСОБА_6 .
Щодо цивільного позову, заявленого у вказаному кримінальному провадженні, обвинувачений вказав, що не визнає заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Просив позов задовольнити лише в частині відшкодування за реально понесені витрати у зв`язку з спричиненими ним потерпілому тілесним ушкодженням у вигляді незначного надщерблення коронкової частини 1-го зуба на верхній щелепі зліва. Щодо моральної шкоди, то і обвинувачений, і його захисник вказали на провокативну поведінку потерпілого під час вчинення відносно нього вказаного кримінального правопорушення, перебування потерпілого в стані алкогольного сп`яніння та небажання припиняти конфлікт в зв`язку з чим ряд дій обвинуваченим було вчинено з метою припинити конфлікт. 
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу захисник зазначила, що в цій частині слід відмовити, оскільки заявлена сума є завищена, неспівмірна винагорода, наданим юридичним послугам, суперечить принципам розумності та справедливості і не підтверджені документально.

Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_6 , які полягали у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому, що спричинило короткочасний розлад здоров`я,за ч. 2 ст. 125 КК України. 

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпілий, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
У зв`язку з невизнанням обвинуваченим позову у повному обсязі для повного та всебічного розгляду кримінального провадження та встановлення шкоди, завданої потерпілому кримінальним проступком, суд приходить до висновку про необхідність та дослідження наступних доказів.
В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_13 , показання якого повністю співпадають з показаннями обвинуваченого та не суперечать показанням потерпілого. свідок також в своїх показаннях вказав на стан алкогольного сп`яніння потерпілого та його провокативну поведінку, а саме, що на запитання про необхідність допомоги, потерпілий ображав їх нецензурною лайкою, обізвав обвинуваченого "пузатим" і сам прийшов на територію його ( ОСОБА_13 ) виясняти відносини, після того як вони відійшли від потерпілого, щоб не провокувати подальший конфлікт. Підтвердив, що конфлікт розпочався з того, що вони хотіли допомогти потерпілому, як невідомому, який впав з велосипеда навпроти його будинку. 
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_11 показав, що 21.06.2025 він разом із ОСОБА_6 відпочивали у нього вдома та почули падіння. Вийшовши на дорогу побачила п`яного чоловіка, який впав із велосипеду. Вони запропонували допомогу останньому, а чоловік почав із застосуванням нецензурної лайки образливо виражатись в їх адресу. ОСОБА_6 образило, що він пропонував допомогу, а його почали ображати і той не втримавшись наніс кілька ударів рукою п`яному чоловіку. Та вони пішли далі у двір. Через деякий час п`яний чоловік почав із-за паркану знову вигукувати образливу лайку та викликати їх на дорогу. Коли він з ОСОБА_6 вийшли на дорогу невідомий чоловік обізвав ОСОБА_6 «жирним» та знову виразився нецензурною лайкою в нашу сторону. На вказані дії ОСОБА_6 не втримався, та наніс кілька ударів цьому чоловіку руками та один удар ногою. Причиною даної події вважає саме провокативну поведінку потерпілого, який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння.
Оглядом відеозаписів з камери зовнішнього спостереження встановлено, що потерпілий впав з велосипеду неподалік подвір`я. У подальшому із подвір`я вийшло двоє чоловіків ( ОСОБА_13 та ОСОБА_6 ), які підійшли до потерпілого. При цьому, потерпілий агресивно реагував на їхню присутність. У подальшому видно як ОСОБА_6 наносить кілька ударів рукою ОСОБА_4 після чого повертаються на закрите подвір`я. На наступному відео зафіксовано, що перед подвір`ям ОСОБА_6 наносить кілька ударів рукою і правою ногою в обличчя потерпілого.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №425 від 25 червня 2025 року при огляді ОСОБА_4 в обласному бюро 23 червня 2025 року виявлені та згідно з наданими медичними документами лікарями відмічені такі тілесні ушкодження: перелом кісток носа поєднаний з крововиливом в правій навколоочній ділянці з крововиливом в склеру правого ока назовні від зіниці та з садном на нижній повіці правого ока; травматична перфорація барабаної перетинки справа, які згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95р. №6 (надалі "Правил"), відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; забій м`яких тканин правої тім`яно-скроневої ділянки з наявністю садна, садна в тім`яно-потиличній ділянці голови посередині, в тім`яно-скроневій ділянці голови зліва, на задній поверхні правого ліктьового суглобу на фоні крововиливу, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на задній поверхні грудної клітки зліва в нижніх відділах по пригрудинній лінії, на лівому стегні на фоні крововиливу, на зовнішній поверхні правого колінного суглобу, на передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, незначне надщерблення коронкової частини 1-го зуба на верхній щелепі зліва, які згідно п.2.3.5. вищевказаних судово-медичних "Правил", як кожне окремо, так і у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Вказані тілесні ушкодження могли виникнути не менше як від одинадцяти травматичних дій тупого(их) предмету(ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути рука, нога чи інші тупі предмети, могли утворитися у вказаний в обставинах термін, а саме 21 червня 2025 року.
Локалізація та характер вказаних ушкоджень в сукупності, не властиві для падіння на площину, хоча садна на задній поверхні правого ліктьового суглобу на фоні крововиливу, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні правого колінного суглобу, на передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу могли утворитися і при можливому падінні з попередньо-наданим прискоренням з наступним співударінням вказаною ділянкою об тверду поверхню.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №425/Д-485 від 11 липня 2025 року судово-медичні дані встановлені при судово-медичній експертизі ОСОБА_4 , в частині механізму виникнення тілесних ушкоджень, не суперечать показам, даним ним при проведені слідчого експерименту за його участі 09 липня 2025 року «... невідома особа нанесла не менше одного удару долонею в обличчя, лівою рукою, перебуваючи в положення стоячи. Після даного удару потерпілий вказав, що впав на спину. ... невідомий для нього чоловік в червоній футболці наніс з розмаху стопою ноги по потиличній ділянці голови та в вухо з правої сторони не менше два удари, коли потерпілий перебував у положенні сидячи. А також, потерпілий ОСОБА_14 вказав, що невідомий для нього чоловік наніс 1-2 удари кулаком правої руки збоку в обличчя, від даного удару потерпілий впав на спину та вдарився об бруківку.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням суд приходить до наступних висновків.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями відповідача і шкодою, заподіяною позивачу та наявністю вини відповідача у заподіянні цієї шкоди.
У відповідності до ч.1. ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих.
Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі.
Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих.

Ст.3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Суд, беручи до уваги заявлені позовні вимоги та досліджені докази на їх підтвердження, суд приходить до наступного висновку.

Щодо стягнення матеріальної шкоди на користь потерпілого в розмірі 20 800 грн.

В обвинувальному акті та зі змісту наявного у матеріалах справи висновку судово-медичної експертизи зазначено, що спричинено незначне надщерблення коронкової частини 1 (одного) зуба на верхній щелепі зліва.
Позивач ставить вимогу про відшкодування вартості встановлення 2 коронок на 25 та 27 зоні, вартістю 10400.00 грн. кожна, що є необгрунтованою та суперечить ст. 22 ЦК України, оскільки:
- шкода компенсується лише в межах фактично завданої шкоди (реальні збитки);
- не підлягають відшкодуванню гіпотетичні чи штучно збільшені витрати;
- відшкодування витрат, не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з подією, оскільки
витрати по встановленню 2 коронок не пов`язані з кримінальним правопорушенням.
Тому вимоги про стягнення матеріальної шкоди в заявленому обсязі є необгрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Задоволенню підлягає стягнення в розмірі 10400 гривень за відшкодування вартості встановлення однієї коронки, що є співмірним із завданою шкодою під час кримінального правопорушення.

Щодо стягнення моральної шкоди на користь потерпілого в розмірі 20 000 грн.

Так, відповідно до ст.ст. 11 та 23 ЦК України підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: 1) наявність моральної шкоди; 2) протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; 3) наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; 4) вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (Постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц). Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах ВС від 19.09.2018 та 10.04.2019 (справи №№ 815/7401/16, 464/3789/17 відповідно).
Потерпілий у поданому цивільному позові не надав жодного належного доказу, який би підтверджував реальне погіршення його психоемоційного стану, наявність тривалих фізичних чи душевних страждань; необхідність психологічної допомоги, будь-які наслідки, що виходять за межі звичайного побутового конфлікту, спричиненого його ж протиправною та провокаційною поведінкою.
Провокаційна поведінка потерпілого, на думку суду, виключає підстави компенсації моральної шкоди.
Дослідженими в судовому засіданні доказами та матеріалами справи, показаннями обвинуваченого, самого потерпілого та свідка, встановлено, що потерпілий під час вчинення відносно нього кримінального правопорушення:
- перебував у стані алкогольного сп`яніння;
- першим розпочав конфлікт, вживаючи образливу та нецензурну лайку;
- здійснював погрози, словесні напади, чинив спроби агресивних дій;
- двічі повертався до місця події та свідомо загострював ситуацію;
- провокував як обвинуваченого ОСОБА_6 , так і свідка ОСОБА_13 на конфлікт та бійку.
Згідно з ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо сам потерпілий своєю грубою необережністю сприяв виникненню чи збільшенню шкоди, розмір відшкодування зменшується або у відшкодуванні може бути відмовлено.
Поведінка потерпілого в описаних обставинах повністю відповідає критеріям, наведеним у ст. 1193 ЦК України.
Вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 кримінального проступку не привело до тяжких наслідків та мало короткочасний характер події. Обвинувачений діяв з метою припинення агресивних дій особи (потерпілого), яка могла завдати шкоди іншим; був вимушений самим потерпілим реагувати на безперервне словесне приниження і загрозливу поведінку потерпілого.
Абзацом 2 ч.3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
ВС неодноразово зазначав, що при визначенні розміру моральної шкоди суд має керуватися вимогами розумності та справедливості (постанова Великої Палати ВС від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц).
Таким чином, на думку суду, суттєві душевні страждання у потерпілого відсутні, а звичайна побутова сварка, спричинена нетверезим станом потерпілого, не створює підстав для значних цивільно-правових вимог.
Вимога потерпілого про стягнення моральної шкоди суперечить принципу розумності та справедливості.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 40 000 гривень.

Відповідно до положень пункту 1 частини 2 статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.
Постанова ВС від 05.06.2018 року у справі № 904/8308/17 Підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі може бути ненадання переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом.
Постанова ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі«Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00 Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
В Постанові ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18 зазначено: Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.
Суд погоджується із думкою сторони захисту, що дану справу не можна віднести до складних у зв`язку із невеликим обсягом матеріалі, однотипними процесуальни діями, відсутністю тривалих судових засідань; відсутність складних експертиз або спорів про право.
Заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу у кримінальному провадженні такої категорії є неспівмірною обсягу наданих послуг та завищеною, що суперечить принципам розумності та справедливості.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги від 03.07.2025 року укладеним з Адвокатським об`єднанням «ЛІНІЯ ПРАВА» та прибутковий касовий ордер від 03.07.2025 про прийняття від ОСОБА_4 по договору 40000 грн., що не є достатнім для підтвердження обсягу виконаних робіт у вказаному кримінальному провадженні адвокатом.
Тому у цій частині позов не підлягає задоволенню у зв`язку з його недоведеністю.

У відповідності до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Зміст доведеності винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом закріплено, зокрема, в практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якою цей Суд підтверджує, що критерієм, який застосовується при оцінюванні доказів, є доведення «поза розумним сумнівом», що може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі «Авшар проти Туреччини», «Рудяк проти України»).

Згідно з п.22 постанови Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 688/788/15-к стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Виходячи з вищенаведеного суд враховуючи визнання фактичних обставин кримінального правопорушення самим обвинуваченим та на підставі стандарту доведення поза розумним сумнівом, зважаючи також на досліджені в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, що викладено в обвинувальному акті.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений сприяв розслідуванню та судовому розгляду справи. 

Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню кримінального правопорушення. Обставин, які б обтяжували покарання, у обвинувальному акті не зазначено та прокурором не заявлено для з`ясування. 

Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

За положеннями ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При обранні виду та визначенні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, а також ставлення особи до вчиненого та до потерпілої сторони.

Досліджені дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 вказують на те, що обвинувачений характеризується позитивно за місцем проживання, до кримінальної відповідальності не притягався, вчинив кримінальне правопорушення, яке є відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальним проступком, поведінка обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення була спрямована спочатку на надання допомоги особі, яка знаходилася в безпорадному стані (впав з велосипеда), а в подальшому на припинення конфлікту.

Суд враховує думку учасників кримінального провадження, бере до уваги працевлаштованість обвинуваченого та погоджується з думкою прокурора про призначення покарання в межах санкції вказаної статті у виді штрафу

Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень. 

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 10400 (десять тисяч чотириста) гривень. В решті позовних вимог відмовити.

Речовий доказ по справі - оптичний диск з вмістом відеозаписів - залишити в матеріалах кримінального провадження. 

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1