04.05.2026
Справа № 497/3270/25
Провадження № 2/497/606/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.05.2026 року Болградський районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді – Раца В.А.,
секретаря – Божевої І.Д., 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відкритому судовому засіданні, в місті Болграді, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 
ВСТАНОВИВ:
12.12.2025 року представник позивача Кудіна А.В., яка підтвердила свої повноваження довіреністю від 05.12.2024 року строком дії до 31.12.2025 року, звернулася до Болградського районного суду із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №805494644 в розмірі 11 815,00 грн. та понесені судові витрати. 
Свої вимоги мотивує тим, що 25 квітня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №805494644. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги у тому числі до відповідача за кредитним договором №805494644 від 25.04.2019 року. У подальшому, 03 січня 2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20190103, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №7 від 26.12.2019 року до Договору факторингу №20190103 від 03.01.2019 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача у загальному розмірі 11 815,00 грн., з яких 5 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 6 815,00 грн. – заборгованість за відсотками. Відповідач ОСОБА_1 не виконала свого обов`язку та не повернула наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором, тому представник позивача звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою судді від 18.12.2025 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі.
В судове засідання представник позивача Кудіна А.В. не з`явилася, в позовній заяві просить розглядати справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує у разі неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/ та надіслання судової повістки за місцем реєстрації, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не подала, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають відмові з наступних підстав.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Судом встановлено, що 25.04.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в особі директора Андронікової О.О. та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №805494644, відповідно до вимог якого Кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 5 000,00 грн., а позичальник зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за кредитом, нараховані згідно п.1.9 цього Договору. Кредит надається строком на 30 днів від дати його отримання, зі сплатою процентної ставки в розмірі 0,01 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту визначеного в п. 1.3 цього договору (п.1.4 договору) (а.с.5-6). 
Сторони погодили графік розрахунків, з якого вбачається сукупна вартість кредиту, яка становить 5 015,00 грн., та термін платежу згідно якого позичальник зобов`язався повернути кредит строком до 25.05.2019 року (а.с. 6 на звороті). 
Варто зауважити, що ні кредитний договір, ні графік розрахунків не містить підпису позичальника.
28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» в особі директора Андронікової О.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» в особі директора Патіюка В.В. укладено Договір факторингу №28/1118-01. У відповідності до умов якого, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.7-8 на звороті).
Проте, до матеріалів справи позивачем не надано реєстр боржників до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно якого відбулось відступлення права вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором №805494644 від 25.04.2019 року, до ТОВ «Таліон Плюс».
03.01.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі генерального директора Ревунова Р.О. та ТОВ «Таліон Плюс» в особі начальника юридичного відділу Панасенко Т.Ю., яка діє на підставі довіреності №1 від 29.12.2018 року укладено Договір факторингу № 20190103 у відповідності до умов якого ТОВ Таліон Плюс передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників вказаними у реєстрах прав вимоги (а.с.8-9).
Відповідно до п.4.1 Договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій в Додатку до цього договору.
З наданого суду договору факторингу №2019103 від 03.01.2019 вбачається, що даний договір надано не в повному обсязі, оскільки після аркушу 3, зміст якого завершується п. 5.1.3. договору, слідує аркуш, що починається з п. 11.9 договору, а тому такий доказ не може братись судом до уваги як належний доказ у справі.
Згідно Витягу з Реєстру прав вимоги № 7 від 26.12.2019 до Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 11815,00 грн.
Реєстру прав вимоги до договору факторингу №2019103 від 03.01.2019 року, який є його невід`ємною частиною, за яким засвідчено передачу права вимоги ТОВ «Таліон Плюс» ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до боржника за договором №805494644 від 25.04.2019 року, суду не надано.
Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами перехід права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №8054494644 від 25.04.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», в подальшому до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Верховний Суд в постанові від 20.05.2022 у справі №336/4796/18 зазначає, що для стягнення боргу недостатньо надати кредитний договір та розрахунок заборгованості, потрібно надати і докази видачі кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З вищевикладеного випливає, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Таким чином, на підтвердження наявності у відповідача заборгованості перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивачем надано копію договору №805494644 від 25.04.2019 року, графік розрахунків та орієнтовної сукупної вартості кредиту, а також складений ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунок заборгованості.
Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів (платіжної інструкції, виписки по рахунку, меморіального ордеру, платіжного доручення тощо), на підставі яких суд може з`ясувати обставини, які мають значення для справи, а саме чи виконано Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перед ОСОБА_1 грошове зобов`язання за договором №805494644 від 25.04.2019 року та надано відповідачу кредитні кошти у розмірі 5000 грн.
Тобто, позивачем не надано належних та допустимих доказів (первинних документів) виконання грошового зобов`язання Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перед ОСОБА_1 за договором №805494644 від 25.04.2019 року.
Таким чином, суд приходить до висновку, що, оскільки, позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факт перерахування відповідачу коштів за кредитним договором, не обґрунтовано наявність у відповідача заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунку, як і не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за укладеним договором, у зв`язку із чим вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором №805494644 від 25.04.2019 року не підлягає задоволенню.
Жодних клопотань про витребування доказів про перерахування спірних кредитних коштів на рахунки відповідача до суду не надходило.
За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №805494644 від 25.04.2019 року у розмірі 11 815,00 грн.
Згідно положень ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови в позові, витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст.526, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 81, 89, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд , – 
УХВАЛИВ: 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості  - відмовити .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

Суддя           В.А. Раца