Ухвала

12 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 947/16608/24
провадження № 61-7793ск26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Шавровим Ігорем Ігоровичем, на постанову Одеського апеляційного суду від 25 травня 2026 року всправі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 травня 2025 року: позов ОСОБА_2 задоволено частково; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку транспортного засобу марки «KIA К5», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку транспортного засобу марки «KIA К5», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 . У задоволенні позову ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя в іншій частині вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя в іншій частині вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 25 травня 2026 року: апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково; рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 травня 2025 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 та зустрічних позовних вимогах ОСОБА_1 про стягнення компенсації вартості 1/2 частки автомобіля «KIA К5», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію належної йому 1/2 частки транспортного засобу марки «KIA CERATO», 2008 року, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , дата реєстрації 10 грудня 2014 року в розмірі 101 885 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію належної йому 1/2 частки транспортного засобу марки «KIA К5», 2012 року, ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , дата реєстрації 17 листопада 2021 року в розмірі 185 895 грн та припинити право сумісної власності на цей транспортний засіб; в задоволенні позовних вимог про припинення права власності на автомобіль «KIA CERATO», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 - відмовлено; зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення компенсації вартості 1/2 частки автомобіля «KIA К5», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 залишено без задоволення; в іншій частині рішення про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимогах ОСОБА_1 залишено без змін; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанціях в розмірі 7 187 грн.

09 червня 2026 року ОСОБА_1 подала через Електронний суд до Верховного Суду касаційну скаргу,яка підписана адвокатом Шавровим І. І., на постанову Одеського апеляційного суду від 25 травня 2026 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Касаційний суд звертає увагу, що у пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України парламентом передбачено два касаційних фільтри: малозначні справи та справи з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2024 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/119202324) справу визнано малозначною. 

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 

Вказівка в резолютивній частині постанови апеляційного суду про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені судові рішення ухвалені у малозначній справі. 

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржене судове рішення ухвалене у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Шавровим Ігорем Ігоровичем, на постанову Одеського апеляційного суду від 25 травня 2026 року всправі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар 

Є .В. Краснощоков