Справа № 484/575/26
2/467/305/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.
за участю секретаря судового засідання Рожкової Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування

Звернувшись до суду із вказаним позовом, представник позивача посилався на те, що 10 вересня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 103251108, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 3200 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором.
Кредитодавець умови кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі визначеній кредитним договором, в той час як відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений кредитним договором.
26 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т.
Згідно умов вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб визначених в реєстрі боржників, включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 103251108 від 10 вересня 2023 року.
В зв`язку з порушенням відповідачем умов укладеного договору, заборгованість ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит становить 11888 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2560 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 9008 грн.; заборгованості за комісією за видачу кредиту в розмірі 320 грн.
Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, позивач через свого представника просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 11888 грн., судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Процесуальні дії у справі

Спрощене провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 05 березня 2026 року після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача - фізичної особи. Вказаною ухвалою судді, також задоволено клопотання представника позивача про витребування від АТ КБ «ПриватБанк» доказів.

Позиції сторін

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся належно кожного разу. При цьому надав суду заяву, згідно якої просив про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання та публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Від відповідача до судового засідання надійшла заява про слухання справи за його відсутності. Зазначив, що факт отримання грошових коштів у кредит за вказаним позовом визнає. При вирішенні позову покладається на розсуд суду, однак просив врахувати суд при ухваленні рішення, що він є інвалідом та учасником бойових дій.
Крім того, відповідач просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вважає такий розмір таким, що є неспівмірним ціні позову та складності справи.
Суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, з огляду й на те, що обставин, визначених ч. 2 ст. 223 цього ж Кодексу, які зумовлюють відкладення розгляду справи установлено не було.
За такого, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був.

Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи

У свою чергу, суд, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, виходив із такого.
Судом встановлено, що 10 вересня 2023 року ОСОБА_1 з метою отримання фінансової послуги (кредиту) звернувся до ТОВ «Мілоан» з заявою на отримання кредиту, згідно якої вказав бажану суму кредиту, строк кредитування та вказав реквізити платіжної картки на яку має бути перерахована сума кредиту.
В зв`язку з цим, 10 вересня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 103251108, за умовами якого ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 3200 грн., строком на 120 днів.
Крім того, умовами п. 1.5.1 договору визначено, що комісія за надання кредиту складає 320 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Умовами вказаного договору сторонами погоджено, що проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду, який відповідно до умов п. 1.3.1 договору становить 30 днів, становлять 1200 грн. та нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2 договору).
Сторонами також погоджено, що проценти за користування кредитом протягом поточного періоду, який відповідно до п. 1.3.2 договору становить 90 днів, становлять 8640 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3 договору).
За умовами п. 2.1 договору сторонами погоджено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № НОМЕР_1 .
Укладаючи вказаний договір позичальник, серед іншого, підтвердив, що до укладення цього договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в с особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, з інформацією передбаченою ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування»; до укладення договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у тому числі викладеними у п. 6.3), правилами, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору; умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб фінансового стану; до укладення цього договору отримав від кредитодавця інформацію, зазначену у Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в Законі України «Про споживче кредитування»; інформація надана йому кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п. 5.1 договору).
Додаток № 1 до договору про споживчий кредит № 103251108 від 10 вересня 2023 року містить графік платежів за договором, яким визначено дату повернення кредиту, суму платежу, з зазначенням його складових та їх розміру.
Так, згідно вказаного графіку, в кінці строку кредитування, а саме 08 січня 2024 року, ОСОБА_1 мав сплатити на користь ТОВ «Мілоан» суму кредиту в розмірі 13360 грн., яка складається з суми наданого кредиту в розмірі 3200 грн., суми процентів за користування кредитом в розмірі 9840 грн. та комісії за надання кредиту в розмірі 320 грн.
Крім того, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти викладено у паспорті споживчого кредиту, який є додатком № 2 до договору про споживчий кредит.
Зазначений договір про споживчий кредит з додатками до нього підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Таким чином, суд дійшов висновку, про те, що ОСОБА_1 при укладенні договору у відповідності до вимог закону поінформовано про умови кредитування, строк кредитування, порядок повернення кредиту та процентів за користування кредитом, наслідки порушення умов договору, та такий прийняв умови запропонованого йому договору, шляхом його підписання.
Як вбачається з платіжного доручення № 72193115 від 10 вересня 2023 року ТОВ «Мілоан» свої обов`язки за договором про споживчий кредит виконало, перерахувавши на картковий рахунок НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 3200 грн.
Факт перерахування коштів на користь ОСОБА_1 також підтверджується повідомленням АТ КБ «ПриватБанк». Згідно вказаного повідомлення на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 на яку 10 вересня 2023 року здійснено зарахування коштів на суму 3200 грн.
За такого суд вважає доведеним факт перерахування ТОВ «Мілоан» коштів на користь ОСОБА_1 на підставі укладеного між ними договору про споживчий кредит, у розмірі обумовленому умовами цього договору.
Суду також надано відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування за кредитним договором № 103251108, в яких відображено інформацію про дату та розмір наданого кредиту, дату та розмір нарахування комісії за оформлення кредиту, а також дати та розмір здійснення нарахувань процентів за користування кредитом, з посиланням на відповідні пункти договору, на підставі яких здійснено таке нарахування та відомості щодо часткового погашення заборгованості позичальником.
Як встановлено судом, інформація відображена у цій відомості, відповідає умовам укладеного договору щодо розміру наданого кредиту та нарахованої комісії, а нарахування процентів за користування кредитом здійснено ТОВ «Мілоан» у розмірі та в межах строку кредитування, передбаченого умовами договору.
Також, судом встановлено, що 26 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т, за умовами якого кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).
В наслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором новий кредитор замінює кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказаних у реєстрі боржників та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.
На виконання умов укладеного договору, 26 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підписано акт приймання-передачі реєстру боржників від 26 березня 2024 року.
Згідно витягу із реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 103251108 від 10 вересня 2023 року в розмірі 11888 грн., яка складається з залишку по тілу кредиту в розмірі 2560 грн., залишку по відсотках розмірі 9008 грн. та залишку по комісії в розмірі 320 грн.
Умови договору відступлення прав вимоги були виконані обома сторонами про що суд робить висновок з наявної у матеріалах справи платіжної інструкції № 407 від 26 березня 2024 року
Тим самим суд встановив, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 103251108 від 10 вересня 2023 року.
У свою чергу, суд, дослідивши надані учасниками справи докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, виходив із такого.
Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Частиною 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Отже, між первісним кредитором та відповідачем існували зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.
Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
В силу зазначеного вище, саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок довести належне виконання договірних зобов`язань чи спростувати розмір існуючої заборгованості у разі заперечення проти вимог позивача, або ж право визнати позовні вимоги повністю чи частково.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Суд приходить до висновку про те, що позивачем у встановленому порядку доведено факт укладення між ТОВ «Мілоан» та відповідачем договору про споживчий кредит, факт надання відповідачу кредитних коштів, тобто факт належного виконання позивачем договірних зобов`язань щодо надання коштів кредиту у розмірі та строки, передбачені умовами договору, та факт набуття позивачем права грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 103251108 від 10 вересня 2023 року.
В свою чергу, відповідач згідно поданої ним заяви факт отримання грошових коштів у кредит визнав, однак просив суд при ухваленні рішення врахувати, що він є інвалідом та учасником бойових дій.
Суд перевіривши надані відповідачем документи, з урахуванням повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 приходить до висновку, що на відповідача не поширюються гарантії передбачені п. 15 ч. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки на час дії строку договору про споживчий кредит, відповідач не перебував на військовій службі та відповідно не мав статусу військовослужбовця. При цьому, будь-яких інших гарантій для учасників бойових дій, в тому числі які мають інвалідність, в кредитних правовідносинах, аніж які зазначені раніше, не передбачено.
За такого, судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору про споживчий кредит мало місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором.
При цьому, суд перевірив правильність нарахування позивачем складових заборгованості, як то, щодо заборгованості за тілом, процентами за користування кредитом та комісією, нарахованими згідно умов договору на дійсну заборгованість відповідача і вважає ці розрахунки в цій частині вірними, позаяк, вони відповідають умовам укладеного договору та вимогам закону.
Отже, суд робить висновок, що права позивача порушені відповідачем через неналежне виконання ним умов укладеного договору про споживчий кредит та непогашення дійсної заборгованості, а тому вони підлягають захисту шляхом стягнення на його користь установленої судом заборгованості, яка у цій справі є підтвердженою належними, допустимим і достовірними доказами, у тому числі й їх сукупністю.

Щодо питання розподілу судових витрат

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача належить стягнути 2422 грн. 40 коп. судового збору, що становить 100 відсотків задоволених вимог.
Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то суд виходив з наступного.
Представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, акт № Д/15446 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 28 січня 2026 року, детальний опис наданих послуг до акту № Д/15446 від 28 січня 2026 року та документи, що підтверджують надання професійної правової допомоги адвокатом.
Так, згідно детального опису виконаних робіт, зазначено, що адвокатом надано послуги з: усної консультації клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором; ознайомлення з матеріалами кредитної справи; погодження правової позиції клієнта у справі; складання позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта; подання заяви до суду від імені клієнта.
При цьому, вартість наданих послуг відповідно до акту наданих послуг становить 8000 грн.
Судом врахований висновок Верховного Суму, сформований у постанові від 23 грудня 2021 року у справі №755/7943/20-ц про те, які документи можуть бути подані для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. Відповідно до викладеного у постанові висновку цей перелік не є вичерпним. Питання оцінки достатності доказів, поданих у підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу чи тих, які будуть понесені, перебуває у межах дискреції суду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач, заперечуючи розмір заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зазначив, що вважає розмір витрат на правничу допомогу неспівмірним ціні позову та складності справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема у рішеннях від 12.10. 2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №753/15683/15.
Суд погоджується, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. не відповідають ступеню складності справи, яка відповідно до статті 19 ЦПК України є малозначною справою та підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, часу, витраченому адвокатом на виконання робіт за договором про надання правової допомоги, кількості судових засідань, проведених у справі, обсягу наданих доказів на обґрунтування позову, а тому з урахуванням принципів об`єктивності, справедливості та розумності, враховуючи, що у спірних правовідносинах судова практика є сталою, а обсяг документів на підтвердження позовних вимог не є значним, наявні підстави для задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру таких витрат до 3000 грн.
З цих підстав, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд, 

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 103251108 від 10 вересня 2023 року в розмірі 11888 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят вісім) грн.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня отримання його копії. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28);

Відповідач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 )

Суддя           Ірина Явіца