Ухвала
26 травня 2026 року
м. Київ
справа № 741/1961/24
провадження № 51-2212ск25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року щодо ОСОБА_4 і
ВСТАНОВИВ:
Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2025 року ОСОБА_4 визнано винуватим та призначено покарання за: ч. 2 ст. 307 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 307 КК у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
Не погоджуючись із судовими рішеннями, прокурор подав на них касаційну скаргу.
Суд перевірив касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК та встановив, що її подано із порушенням п. 5 ч. 2 названої статті.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Повноваження суду касаційної інстанції визначено ст. 436 КПК, якою передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
У касаційній скарзі прокурор просить змінити оскаржувані судові рішення, а саме: виключити з мотивувальної частини вироку посилання на кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК; з резолютивної частини вироку посилання на визнання ОСОБА_4 винуватим за ч. 2 ст. 307 КК та призначення за нею покарання, а також застосування положень ч. 1 ст. 70 КК для визначення остаточного покарання. Вважати ОСОБА_4 винуватим за ч. 3 ст. 307 КК та засудженим до покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Водночас касаційний суд є судом права, а не факту. Порушені у касаційній скарзі прокурором питання стосуються дослідження і переоцінки обставин встановлених судами попередніх інстанцій, що не є предметом касаційного перегляду.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Якщо суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК встановив, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, то він постановляє ухвалу про залишення її без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу прокурора на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - сім днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга, залишена без руху, повертається, якщо особа не усунула її недоліків в установлений судом строк.
Копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху надіслати прокурору.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3