ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

11 червня 2026 року 	Справа № 160/6945/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Олійника В. М. 	 	
за участі секретаря судового засідання	Васіної Н.В.	 	
за участі: 	 	 	
представника позивача представника відповідача 	Дружини Т.Г. Колодки Б.О.	 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,-
ВСТАНОВИВ:

23.03.2026 року представник Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій просить:
визнати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №Ю-554-46 від 04.06.2025 року протиправною;
скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №Ю-554-46 від 04.06.2025 року на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, штрафу та пені у розмірі 250 765 667,06 грн.
В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» знаходиться на обліку, як платник податків в Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.
11.06.2025 року до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» надійшла Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-554-46 від 04.06.2025 року, в якій Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків вимагає сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 250 765 667,06 грн., з яких 233 820 359,89 грн. - сума недоїмки; штраф - 4 796 926,17 грн.; пеня - 12 148 381,00 грн.
Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, вимогу про сплату боргу (недоїмки) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №Ю-554-46 від 04.06.2025 року, оскільки остання суперечить ст.ст.9, 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, та ст.ст.75,83,86 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим представник позивача звернулася до суду з цим позовом.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2026 року для розгляду адміністративної справи №160/6945/26 визначено суддю Олійника В.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2026 року, з урахуванням усунення недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/6945/26 за позовом Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) за правилами загального позовного провадження, призначено дату підготовчого засідання.
14.04.2026 року на адресу суду від представника Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшло клопотання, в якому представник відповідача просить: залишити без розгляду позовну заяву Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу на суму 250 765 667,06 грн., оскільки позивачем не дотримано строку звернення до суду та не наведено поважних причин пропуску (вимога отримана позивачем 11.06.2025 року, звернення до суду 23.03.2026 року).
Вирішуючи клопотання представника відповідача від 14.04.2026 року про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.
Згідно частини 2 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про залишення позову без розгляду може бути подана лише до початку розгляду справи по суті.
Згідно частини 3 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає, оскільки питання щодо дотримання строку звернення до суду вже досліджувалося судом при відкритті провадження в справі.
14.04.2026 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
Східним МУ ДПС на підставі пункту 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ю-554-46 від 04.06.2025 року на суму 250 765 667,06 грн. та направлено 04.06.2025 року на адресу Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» рекомендованим листом з повідомленням про вручення, отримано 11.06.2025 року, що позивачем не заперечується.
Підставою для винесення вимоги є наявність станом на 31.05.2025 року заборгованості ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова» з єдиного внеску у розмірі 250 765 667,06 грн., у т.ч. недоїмка - 233 820 359,89 грн., штрафи - 4 796 926,17 грн., пеня - 12 148 381,00 грн., яка складається з наступних сум:
1. Основний платіж (самостійно нараховані позивачем) зобов`язання на суму 233 820 359,89 грн., які виникли на підставі податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску;
2. Штрафні санкції у розмірі 4 796 926,17 грн. та пеня у розмірі 12 148 381,00 грн., нараховані рішеннями про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску
Таким чином, сума боргу на яку винесено вимогу зі сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ю-554-46 від 04.06.2025 року, складається з самостійно нарахованих позивачем сум та штрафних санкцій і пені нарахованих контролюючим органом.
При цьому, пеня та штрафні санкції, які входять до складу заборгованості, нараховані шляхом прийняття рішень про застосування штрафних санкцій №0000030303 від 26.01.2021 та №0002690403. Правомірність прийняття даних рішень підтверджено судовими рішеннями, що набрали законної сили (судові справи № 160/7890/22 та №160/16178/21, №160/3048/24).
Згідно пункту 4 розділу VII Інструкції №790 «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» факти порушень законодавства, крім тих, що є предметом акта документальної перевірки, та тих, що зазначені у підпункті 2 пункту 2 розділу VII, посадова особа податкового органу оформляє актом довільної форми, в якому чітко викладається зміст порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчих актів.
Оскільки порушення термінів сплати єдиного внеску, за які застосовано штрафні санкції, передбачено пп.2 п.2 розділу VII Інструкції, тому акт перевірки при їх виявленні не складається, тому номер акту перевірки у вимозі не повинен зазначатися.
Як підсумок, Східне МУ ДПС правомірно включило самостійно нараховані платником суми єдиного внеску до складу вимоги без проведення перевірок. В свою чергу, штрафні санкції та пеня нараховані контролюючим органом правомірно, що підтверджується судовими рішеннями у справах.
Відсутність фактичної виплати заробітної плати працівникам не звільняє від сплати єдиного внеску у термін до 20 числа наступного календарного місяця
Позивач стверджує, що нараховані суми єдиного внеску підлягають сплаті виключно під час виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), при цьому посилаючись на ч. 8 ст. 9 та ч. 12 ст. 9 Закону.
Але відсутність фактичної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) не звільняє від сплати єдиного внеску у встановлений Законом термін.
Відповідно до частини 8 статті 9 Закону платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.
При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини 1 статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.
Таким чином, абзац 1 частини 8 статті 9 Закону встановлює загальний термін сплати єдиного внеску не пізніше 20 числа наступного місяця після його нарахування. 
У свою чергу, абзац 2 встановлює необхідність виплати єдиного внеску одночасно з виплатами на які його нараховано, але за виключенням випадків, коли такі суми єдиного внеску вже були сплачені або за наявності переплати.
Зазначене свідчить, що платник зобов`язаний сплатити суми єдиного внеску або одночасно з виплатою доходу, на які він нараховується або раніше, але з дотриманням визначеного Законом терміну 20 число наступного місяця після нарахування.
При цьому, абзац 1 та абзац 2 ч. 8 ст. 9 Закону не суперечать один одному, оскільки абзац 1 встановлює термін у якій має відбуватися сплата єдиного внеску, а абзац 2 лише конкретизує, що така виплата має відбуватися одночасно або раніше від виплати заробітної плати. Така конкретизація не означає встановлення іншого терміну сплати ніж 20 число наступного календарного місяця після нарахування та не скасовує його.
За ч. 12 ст. 9 Закону, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Дана норма наголошує на обов`язковості сплати єдиного внеску незалежно від фінансового стану платника.
При цьому, вона не встановлює спеціальних строків для виплати єдиного внеску у разі відсутності можливості перерахування заробітної плати працівникам.
Крім того, нормою не встановлено пріоритет зобов`язань зі сплати заробітної плати над зобов`язаннями зі сплати єдиного внеску.
Зазначена позивачем ситуація стосовно наявності у нього заборгованості з виплати заробітної плати та несвоєчасної її виплати регулюється другим реченням абзацу другого частини 8 статті 9 Закону № 2464, за змістом якої єдиний внесок не сплачується при фактичній виплаті заробітної плати, якщо такий внесок раніше вже був сплачений за правилами абзацу першого частини 8 статті 9 Закону № 2464, тобто не пізніше 20-го числа календарного місяця, наступного за тим, за який такий внесок нарахований.
Таким чином, у випадку наявності заборгованості та несвоєчасної виплати заробітної плати єдиний внесок роботодавцем все одно повинен сплачуватись у строки, визначені абзацом першим частини 8 статті 9 Закону № 2464, а при виплаті в подальшому заробітної плати єдиний внесок уже не сплачується.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова".
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2026 року заяву представника Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - задоволено та ухвалено:
Провести судове засідання по адміністративній справі №160/6945/26 за позовом Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) о 11 годині 50 хвилин 28 травня 2026 року та наступні судові засідання в режимі відеоконференції в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: 49089, м.Дніпро, вул. Академіка Янгеля 4, у залі судового засідання №4.
Останнє судове засідання в справі №160/6945/26 відбулося 11.06.2026 року об 11:00.
У судовому засіданні в режимі відеоконференції прийняла участь представник позивача, яка просила задовольнити позовні вимоги Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова".
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова".
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» знаходиться на обліку як платник податків в Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.
Східним МУ ДПС на підставі пункту 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ю-554-46 від 04.06.2025 року на суму 250 765 667,06 грн. та направлено 04.06.2025 року на адресу Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" рекомендованим листом з повідомленням про вручення, отримано 11.06.2025 року.
Підставою для винесення вимоги є наявність станом на 31.05.2025 року заборгованості ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова» з єдиного внеску у розмірі 250 765 667,06 грн., у т.ч. недоїмка - 233 820 359,89 грн., штрафи - 4 796 926,17 грн., пеня - 12 148 381,00 грн., яка складається з наступних сум:
1. Основний платіж (самостійно нараховані позивачем) зобов`язання на суму 233 820 359,89 грн., які виникли на підставі податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску;
8197668,45 грн. - нарах. плат. самост.о.п. по строку (декл. термін спл. пот. рік) Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску № 9191115765 від 01.08.2023 терм. спл. 09.08.2023;
9159535,3 грн. - нарах. плат. самост.о.п. по строку (декл. термін спл. пот. рік) Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску № 9292733880 від 02.11.2023 терм. спл. 09.11.2023;
9354759,67 грн. - нарах. плат. самост.о.п. по строку (декл. термін спл. пот. рік) Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску № 9379688415 від 01.02.2024 терм. спл. 09.02.2024;
10648076,29 грн. - нарах. плат. самост.о.п. по строку (декл. термін спл. пот. рік) Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску № 9109343764 від 29.04.2024 терм. спл. 10.05.2024;
10011637,17 грн. - нарах. плат. самост.о.п. по строку (декл. термін спл. пот. рік) Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску № 9221804909 від 06.08.2024 терм. спл. 09.08.2024;
9630411,51 грн. - нарах. плат. самост.о.п. по строку (декл. термін спл. пот. рік) Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску № 9330676181 від 05.11.2024 терм. спл. 11.11.2024;
9406029,98 грн. - нарах. плат. самост. о.п. по строку (декл. термін спл. пот. рік) Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску № 9424307360 від 07.02.2025 терм. спл. 10.02.2025;
8344809,05 грн. - нарах. плат. самост. о.п. по строку (декл. термін спл. пот. рік) Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску № 9030784298 від 14.02.2025 терм. спл. 20.02.2025;
9086369,56 грн. - нарах. плат. самост. о.п. по строку (декл. термін спл. пот. рік) Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску № 9101174355 від 15.04.2025 терм. спл. 21.04.2025;
9188557,33 грн. - нарах. плат. самост. о.п. по строку (декл. термін спл. пот. рік) Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску № 9134865766 від 14.05.2025 терм. спл. 20.05.2025
2. Штрафні санкції у розмірі 4 796 926,17 грн. та пеня у розмірі 12 148 381,00 грн., нараховані рішеннями про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску:
- Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску №0000030303 від 26.01.2021 року. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 року у справі №160/16178/21 - у задоволенні позову було відмовлено за позовною заявою Відповідача. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.08.2023 року - апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення - без змін.
- Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску №0000110403 від 13.01.2022. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 по справі №160/3048/24 - у задоволенні позову було відмовлено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.10.2024 - апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення - без змін.
- Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № 0000610403 від 05.04.2021. Рішення суду про підтвердж. донар. сум №160/7890/22 від 07.03.2023.
Таким чином, судом вбачається, що сума боргу, на яку винесено вимогу зі сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ю-554-46 від 04.06.2025 року, складається з самостійно нарахованих позивачем сум та штрафних санкцій і пені нарахованих контролюючим органом.
Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, вимогу про сплату боргу (недоїмки) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №Ю-554-46 від 04.06.2025 року, оскільки остання суперечить ст.ст.9, 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, та ст.ст.75,83,86 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим представник позивача звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначений Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI.
Згідно з пунктом 1 статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.
Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону №2464 встановлено, що єдиний внесок нараховується:
- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу 7), частини 1 статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;
- для платників, зазначених в абзаці 7 пункту 1 частини 1 статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.
Згідно з частинами 1, 2 статті 9 Закону №2464 єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Частиною 8 статті 9 Закону №2464 визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини 1 статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). 
Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. 
Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.
Відсутність фактичної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) не звільняє від сплати єдиного внеску у встановлений Законом термін.
Відповідно до частини 8 статті 9 Закону платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.
При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини 1 статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.
Таким чином, абзац 1 частини 8 статті 9 Закону встановлює загальний термін сплати єдиного внеску не пізніше 20 числа наступного місяця після його нарахування. 
У свою чергу, абзац 2 встановлює необхідність виплати єдиного внеску одночасно з виплатами на які його нараховано, але за виключенням випадків, коли такі суми єдиного внеску вже були сплачені або за наявності переплати.
Зазначене свідчить, що платник зобов`язаний сплатити суми єдиного внеску або одночасно з виплатою доходу, на які він нараховується або раніше, але з дотриманням визначеного Законом терміну 20 число наступного місяця після нарахування.
При цьому, абзац 1 та абзац 2 ч. 8 ст. 9 Закону не суперечать один одному, оскільки абзац 1 встановлює термін у якій має відбуватися сплата єдиного внеску, а абзац 2 лише конкретизує, що така виплата має відбуватися одночасно або раніше від виплати заробітної плати. Така конкретизація не означає встановлення іншого терміну сплати ніж 20 число наступного календарного місяця після нарахування та не скасовує його.
За ч. 12 ст. 9 Закону, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Дана норма наголошує на обов`язковості сплати єдиного внеску незалежно від фінансового стану платника.
При цьому, вона не встановлює спеціальних строків для виплати єдиного внеску у разі відсутності можливості перерахування заробітної плати працівникам.
Крім того, нормою не встановлено пріоритет зобов`язань зі сплати заробітної плати над зобов`язаннями зі сплати єдиного внеску.
Зазначена позивачем ситуація стосовно наявності у нього заборгованості з виплати заробітної плати та несвоєчасної її виплати регулюється другим реченням абзацу другого частини 8 статті 9 Закону № 2464, за змістом якої єдиний внесок не сплачується при фактичній виплаті заробітної плати, якщо такий внесок раніше вже був сплачений за правилами абзацу першого частини 8 статті 9 Закону № 2464, тобто не пізніше 20-го числа календарного місяця, наступного за тим, за який такий внесок нарахований.
Таким чином, у випадку наявності заборгованості та несвоєчасної виплати заробітної плати єдиний внесок роботодавцем все одно повинен сплачуватись у строки, визначені абзацом першим частини 8 статті 9 Закону № 2464, а при виплаті в подальшому заробітної плати єдиний внесок уже не сплачується.
Згідно з частинами 11, 12 статті 9 Закону №2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Частиною 10, пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону №2464 визначено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів податковими органами, визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449.
За приписами пунктів 1, 2 розділу VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.
У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити їх у звітності, що подається платником до податкових органів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.
У разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Згідно з пунктом 3 розділу VI Інструкції №449 податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами;
- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Податковий орган надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) крім загальних реквізитів має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.
Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.
Згідно з пунктом 1 розділу VII Інструкції №449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
Положеннями п.п. 2 п. 2 розділу VII Інструкції №449 визначено, що згідно з частиною 11 статті 25 Закону до платників, визначених пунктами 1,4,5,15 та 16 частини 1 статті 4 Закону, податкові органи застосовують штрафні санкції в таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.
За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.
Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних ІКС.
При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди (при цьому недоїмка за кожен такий період повинна бути повністю сплачена (погашена).
Відповідно до пункту 7 розділу VII Інструкції №449 рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 2, 3, 5, 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає посадова особа податкового органу.
За результатами розгляду акта документальної перевірки рішення про нарахування пені та застосування штрафів приймається протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки - приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.
З матеріалів справи встановлено, що позивач, як платник єдиного внеску, своєчасно звітує, проте порушує строки сплати задекларованих зобов`язань із єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Суд критично оцінює посилання позивача на те, що події нарахування і сплати єдиного внеску не співпадають у часі, у той час, як події виплати заробітної плати і сплати єдиного внеску відповідно до положень означеної норми Закону №2464 є такими, що співпадають у часі, оскільки згідно із положеннями Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» наявність таких обставин, як затримка з виплати заробітної плати, не звільняє позивача від обов`язку вчасної сплати нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та від відповідальності у разі несвоєчасної сплати єдиного внеску.
Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку на регулярній основі та згідно з положеннями статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Відповідний правовий висновок зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові 19.03.2019 у справі №804/6540/15 (провадження №К/9901/9752/18).
Враховуючи той факт, що позивач спірні суми узгоджених зобов`язань своєчасно не сплатив, відповідач на підставі частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обґрунтовано застосував до позивача штрафні санкції та нарахував пеню.
Крім того, судом встановлено та позивачем не заперечується, що питання про правомірність рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску вже розглядалось.:
- Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску №0000030303 від 26.01.2021 року. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 року у справі №160/16178/21 - у задоволенні позову було відмовлено за позовною заявою Відповідача. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.08.2023 року - апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення - без змін.
- Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску №0000110403 від 13.01.2022. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 по справі №160/3048/24 - у задоволенні позову було відмовлено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.10.2024 - апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення - без змін.
- Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № 0000610403 від 05.04.2021. Рішення суду про підтвердж. донар. сум №160/7890/22 від 07.03.2023.
Таким чином, судом вбачається, що сума боргу, на яку винесено вимогу зі сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ю-554-46 від 04.06.2025 року, складається з самостійно нарахованих позивачем сум та штрафних санкцій і пені нарахованих контролюючим органом.
Суд вважає, що визначальним для вирішення цієї справи є встановлення фактів несплати (несвоєчасної сплати) позивачем єдиного соціального внеску на підставі даних інформаційної системи ДПС, а також первинних документів щодо нарахування (декларації, розрахунки) та сплати (платіжні доручення).
У даному випадку, підставою для винесення спірної вимоги є наявність станом на 31.05.2025 року заборгованості ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова» з єдиного внеску у розмірі 250 765 667,06 грн., у т.ч. недоїмка - 233 820 359,89 грн., штрафи - 4 796 926,17 грн., пеня - 12 148 381,00 грн.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №Ю-554-46 від 04.06.2025 року на суму 250 765 667,06 грн. є правомірною та скасуванню не підлягає.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова".
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 33280,00 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ "Приватбанк" від 24.02.2026 року.
З урахуванням відмови в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення суду складений 19 червня 2026 року.

Суддя В.М. Олійник