ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2915/26 Справа № 203/7267/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чапала Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді        Агєєва О.В.,
суддів:        Красвітної Т.П., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №203/7267/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - Романенка Михайла Едуардовича на рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 20 листопада 2025 року, ухвалене у складі судді Казака С.Ю.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» посилається на те, що 30 квітня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду №200520218 щодо кредитування.
Відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 15887,92 грн., з встановленим строком користування з 30 квітня 2016 року по 30 квітня 2018 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.
У подальшому, 20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 проведеного 15 червня 2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за вказаним кредитним договором.
Таким чином, банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, у той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк.
Станом на 20 серпня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 46304,33 грн., з яких: 15887,92 грн. - заборгованість за кредитом; 30416,41 грн. - заборгованість за відсотками.
Заборгованість розрахована станом на дату укладання до договору факторингу №7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс», зафіксована у додатку до договору - реєстрі кредитних договорів.
Згідно розрахунків позивача, заборгованість відповідача на момент звернення із позовом включає: власне заборгованість за кредитним договором №200520218 від 30 квітня 2016 року – 46304,33 грн; сума 3% річних – 4171,61 грн; суму інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язання – 20858,55 грн., відповідно разом заборгованість становить – 71334,49 грн.
У зв`язку з чим просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 200520218 від 30 квітня 2016 року у загальному розмірі 71334,49 грн. та судові витрати.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року цивільну справу за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд за підсудністю до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська. 

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, представник ТОВ «Діджи Фінанс» – Романенко М.Е. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржуване рішення суду в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу прийняте з неправильним застосуванням судом норм процесуального та матеріального права. В іншій частині рішення суду не оскаржується.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що представник позивача не був присутній у судовому засіданні з розгляду заяви про ухвалення рішення, однак до суду було направлено заперечення щодо ухвалення рішення про стягнення судових витрат.
Зазначає, що адвокатом подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. (відповідно до договору про надання правничої допомоги) та зазначено: первинна консультація, ознайомлення з обставинами, наявними документами Клієнта, визначення лінії захисту клієнта у судовій справі № 203/7267/24 (стягнення заборгованості за кредитним договором) – 1 год. - 2000 грн. 
Вважає, що такі послуги не є складовою процесуальної правової допомоги у конкретній справі. Попередня консультація є організаційним етапом початку співпраці адвоката з клієнтом, а не процесуальною діяльністю у межах справи. Такі дії, як «попередня консультація», відбулися до початку процесу і не мали жодного впливу на перебіг або результат розгляду справи.
Також зазначає, що суд першої інстанції безпідставно визнав обґрунтованими витрати на правничу допомогу, заявлені представником відповідача як «ознайомлення з матеріалами справи №203/7267/24 (2 томи) – 2 год. – 1000 грн». Вважає, що такі витрати не відповідають вимогам закону, необґрунтовані та підлягають зменшенню або відмові у стягненні, виходячи з того, що витрати не підтверджені належними доказами, як того вимагають ст. 133, 141 ЦПК України. В матеріалах справи: не встановлено, чи дійсно витрачено саме 2 години на ознайомлення. Крім того, не дотримано критерію співмірності (ч.3 ст.141 ЦПК України). Заявлений час «2 години на 2 томи» не підтверджений документально і не є очевидним та достовірним. Адвокат міг ознайомитися з матеріалами справи частково в електронній формі через ЄСІТС, що значно зменшує витрати часу. Доказів зворотного не надано. 
Стосовно підготовки відзиву на позовну заяву, оформлення додатків до нього та подача відзиву до Чечелівського районного суду м. Дніпра – 8 год. вартістю 2500 грн. зазначає, що відзив на позовну заяву — обов`язкова процесуальна дія, яка не завжди є підставою для компенсації. Подання відзиву є рутинною процедурою захисту, і судова практика Верховного Суду вказує, що витрати на стандартне складання відзиву без складних процесуальних дій не завжди підлягають компенсації, особливо якщо вони формальні і не впливають на результат справи. Суд першої інстанції безпідставно визнав обґрунтованими витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн. за 4 години роботи з підготовки заперечень на відповідь на відзив. 
Також зазначає, що загальний розмір витрат на правничу допомогу має співвідноситись з рівнем складності справи та обсягу наданих послуг, тому вважає, що сума заявлених витрат на правничу допомогу, що становить 10000 грн. є неспівмірна з сумою стягнення заборгованості, яка становить 71334,49 грн. Так, заявлені компенсація витрати на адвокатську допомогу підлягають зменшенню, бо їх розмір є неспівмірним до предмета спору.
У зв`язку з чим просив рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 20 листопада 2025 року скасувати в частині стягнення з ТОВ «Діджи Фінанс» витрат на правничу допомогу у сумі 10000 грн. та постановити нове в зазначеній частині, яким зменшити суму понесених витрат на правничу допомогу. 

Відповідач скориставшись своїм правом, через представника подав відзив, в якому вважає рішення суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.
Зазначає, що первинна консультація щодо ознайомлення з обставинами, наявними документами клієнта, визначення лінії захисту клієнта у судовій справі №203/7267/24 відбулась 02 червня 2025 року, тобто в вже під час розгляду даної справи в суді і в той же день було укладено договір про надання правничої допомоги №06/26 від 02 червня 2025 року. Без проведення первинної консультації, ознайомленням з обставинами, наявними документами клієнта, визначення лінії захисту клієнта неможливо взагалі надати правову допомогу клієнту, тому такі дії є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. Разом з тим на всі перелічені дії адвокат витратив свій робочий час. Також, ні Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ні чинне законодавство не містить такого визначення як «процесуальна правова допомога», тому не є зрозумілим, що мається на увазі під вказаним визначенням і чому, на думку скаржника, такі послуги мають бути складовою «процесуальної правової допомоги». 
Крім того, норми часу на ознайомлення з матеріалами справи нічим не передбачені так само як і відсутні будь-які способи фіксації часу ознайомлення з матеріалами справи. Вказує, що матеріали справи перебувають безпосередньо в приміщені суду, на прибуття до якого теж треба витратити час.
Звертає увагу, що позивач до матеріалів позовної заяви долучив виписки на 539 аркушах по рахунку ОСОБА_1 , які сформовані 02 грудня 2024 року, а тому ознайомлення з матеріалами даної справи дійсно потребувало значного часу. Разом з тим, скаржником не надано жодних доказів на підтвердження недотримання неспівмірності. Не надано доказів скільки мають коштувати такі послуги. 
Аналіз матеріалів судової справи та доказів позивача (обґрунтування позовної заяви) пошук та аналіз релевантної судової практики, у тому числі, але не виключно є складовою правничої допомоги на стадії підготовки до розгляду справи. 
Відзив на позовну заяву є заявою по суті справи, в якій відповідач викладає заперечення проти позову. Вважає, що відзив є одним із основних документів по справі, підготовка якого потребує великого об`єму часу, часами навіть більше ніж на позовну заяву і він є тим документом, який безпосередньо і реально впливає на захист інтересів клієнта у справі. А відтак витрати на складання відзиву апріорі не можуть бути формальними. В даному випадку, з урахуванням обставин справи робота по підготовці відзиву була ґрунтовною та потребувала часу вказаного у звіті про надання правничої допомоги. 
Також, є незрозумілим на підставі яких даних скаржник взагалі дає оцінку витраченим годинам на підготовку процесуальних документів і приходить до висновку, що 4 години на підготовку заперечень є необґрунтовано завищеним показником. 
У свою чергу скаржником під час розгляду даної справи в суді першої інстанції не було заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. 
Як вбачається з п. 4.1.1. Договору про надання правничої допомоги № 06/26 від 02.06.2025 р. визначено, що юридичний супровід справи, визначеної в п. 1.1 цього Договору, в суді першої інстанції становить – 10 000,00 грн. , з яких Клієнт зобов`язаний сплатити 100 % в строки, визначені в п. 4.2. Договору. Тобто даним договором передбачений фіксований розмір гонорару, тому у представника відповідача відсутній обов`язок зазначення відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів клієнта і як наслідок відсутній обов`язок доведення витраченого часу на кожну дію виконаної ним на захист інтересів клієнта. 
Вважає, що витрати на правничу допомогу з боку Відповідача у даній справі не є завищеними, вони є співмірними зі складністю справи, ціною позову та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) та їх вартість є середньою на ринку юридичних послуг. 
Також зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи у суді апеляційної інстанції: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 
У зв`язку з чим просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 20 листопада 2025 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. залишити без змін. Стягнути з позивача судові витрати, пов`язані з переглядом справи в суді апеляційної інстанції. 

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу не відповідає вказаним вимогам закону.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. (т.2 а.с.81-83).
На підтвердження вказаних витрат стороною відповідача надано копії договору про надання правничої допомоги від 02 червня 2025 року №06/25, акту наданих згідно договору про надання правничої допомоги від 02 червня 2025 року №06/25 послуг від 13 червня 2025 року, ордеру на надання правничої допомоги ОСОБА_1 , серії АЕ № 1394089 від 02 червня 2025 року, платіжної квитанції до прибуткового касового ордера від 07 червня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 сплатив на рахунок адвокатського об`єднання гонорар у розмірі 10000 грн. 

Стягуючи з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. суд першої інстанції виходив з того, що сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Встановлено, що 02 червня 2025 року між ОСОБА_1 та АО «Лекстауер» було укладено Договір про надання правничої допомоги № 06/26. 
Згідно до п.1.1. договору про надання правничої допомоги АО зобов`язується надати правничу допомогу та здійснювати юридичний супровід в суді першої інстанції судової справи №203/7267/24 щодо стягнення заборгованості за кредитом, в інтересах та від імені клієнта, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору.
Відповідно до п.4.1.1. Договору про надання правничої допомоги юридичний супровід справи, визначеної в п. 1.1 цього Договору , в суді першої інстанції становить – 10000 грн., з яких клієнт зобов`язаний сплатити 100 % в строки, визначені в п. 4.2. Договору. 
Як вбачається з матеріалів даної справи на підтвердження вказаних витрат стороною відповідача надано копії договору про надання правничої допомоги від 02 червня 2025 року №06/25, акту наданих згідно договору про надання правничої допомоги від 02 червня 2025 року №06/25 послуг від 13 червня 2025 року, ордеру на надання правничої допомоги ОСОБА_1 , серії АЕ № 1394089 від 02 червня 2025 року, платіжної квитанції до прибуткового касового ордера від 07 червня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 сплатив на рахунок адвокатського об`єднання гонорар у розмірі 10000 грн. 

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №75/9215/15-ц вказано, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
У відповіді на відзив представник ТОВ «Діджи Фінанс» - Завадська О.В. зазначила, що витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. значно завищені, оскільки судова справа є малозначною, розглядається в спрощеному провадженні без виклику сторін (т.2 а.с.109, 110).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19).
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною, навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
З огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову, суд вважає, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, надану в суду першої інстанції в розмірі 4000 грн., що на переконання колегії відповідатиме критеріям розумності, справедливості та співмірності.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, та зміну рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, зменшивши їх розмір з 10000 грн. до 6000 грн.

Щодо витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції колегія суддів зазначає наступне.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи у суді апеляційної інстанції: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 
На підтвердження витрат на правову допомогу сторона відповідача надала додаткову угоду №1 від 23 січня 2026 року до договору про надання правничої допомоги №06/25 від 02 червня 2025 року, відповідно до п.2 якої зазначено, що сторони домовились внести доповнення до п.4.1 договору, а саме включити підпункт 4.1.2. в редакції: юридичний супровід в суді апеляційної інстанції судової справи №203/7267/24 становить — 7000 грн.
Враховуючи критерії розумності, справедливості та співмірності, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, надану в суду апеляційної інстанції в розмірі 2000 грн.

Відповідно пунктів 3 та 4 частина 1 статі 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - Романенка Михайла Едуардовича — задовольнити частково.
Рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 20 листопада 2025 року у справі №203/7267/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — змінити в частині  стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в суді першої інстанції, зменшивши їх розмірі з 10000 грн. до 6000 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ 42649746) витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 2000 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 10 червня 2026 року.

Судді: