Номер провадження: 22-ц/813/4216/26 
Справа № 518/900/25
Головуючий у першій інстанції Гуржій А. В.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),
судді Назарова М.В., Коновалова В.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Кір`як Юлії Володимирівни, яка діє в інтересах Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 07 липня 2025 року
у цивільній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії,-
установив:
Короткий зміст обставин справи
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУ ПФУ в Одеській області), перебуває відповідач, яка з лютого 2025 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Під час первинного призначені пенсії відповідачу, ГУ ПФУ в Одеській області невірно встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання з 05.02.2025 року відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 05.02.2025 року № 84/25/506/В, у зв`язку з чим у виникла переплата пенсії в сумі 6825,35 грн. за період з 05.02.2025 року по 31.03.2025 року. Під час приведення у відповідність пенсійної справи відповідача виявлено, що вона має встановлену ІІІ групу інвалідності, яка дає право на нижчий розмір пенсійних виплат, тому розмір пенсії підлягав відповідному зменшенню відповідно до чинного законодавства, зокрема до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідачу було запропоновано добровільно повернути переплачену пенсію, шляхом внесення коштів на рахунок ГУ ПФУ в Одеській області. Однак відповідачем кошти не були повернуті. Позивач вважає, що відповідачу безпідставно виплачена пенсія в розмірі 6825 грн. 35 коп., яка підлягає поверненню. Станом на дату подання позовної заяви до суду, відповідачем у добровільному порядку не повернуто.
Посилаючись на зазначені обставини, та положення ст. ст. 1166, 1212 ЦК України позивач звернувся до суду з цим позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 07 липня 2025 року у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії – відмовлено.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначає, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем лише за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Позивач в розпорядження суду не надав жодних доказів на підтвердження обставин зловживання та недобросовісності з боку ОСОБА_1 . На підставі наведеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд першої інстанції дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії слід відмовити.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.
Не погодившись із вказаним рішенням, представник позивача звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 07 липня 2025 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Державної установи “Український державний науководослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України”, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 05.02.2025 №84/25/506/В відповідачу було змінено групу інвалідності з II на III, в результаті чого виникла переплата пенсії за період з 05.02.2025 по 31.03.2025 в сумі 6825грн 35 коп.
Відповідачка мала встановлену групу інвалідності, яка давала право на певний розмір пенсійного забезпечення, після рішення експертної команди про зміну групу інвалідності з 05.02.2025 розмір пенсійного забезпечення змінився відповідно до чинного законодавства, зокрема до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З урахуванням вищевикладених фактів, за період з 05.02.2025 по 31.03.2025 виникла переплата пенсії в сумі 6825,35 грн.. Про суму переплати, її причину та необхідність її повернення ОСОБА_1 повідомлено листом від 17.04.2025 № 1500-0504-8/78297.
Станом на теперешній час переплата не погашена та згоди на добровільне погашення переплати пенсії від ОСОБА_1 не отримано.
Узагальнюючи вищевказане, відповідач отримав пенсійну виплату в сумі 6825,35 грн без достатньої на те правової підстави.
Звертає увагу суду, що предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат у сумі 6825,35 грн які мали місце у зв`язку з безпідставною виплатою пенсії у більшому розмірі за відсутності відповідного права.
Відтак, після встановлення обставин, у Головного управління виникло право вимагати повернення безпідставно набутого майна на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України, а саме надміру виплачені суми пенсійних виплат за період з 05.02.2025 по 31.03.2025 у розмірі 6825,35 грн.
Щодо явки сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи зазначена інформація оприлюднена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Позиція апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).
Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області перебуває ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 05.02.2025 року отримує пенсію по інвалідності відповідно Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Пенсію по інвалідності відповідачу призначено відповідно та на підставі, зокрема, витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради від 05.02.2025 № 84/25/506/В.
За змістом Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 05.02.2025 року № 84/25/506/В відповідачу з 05.02.2025 року встановлену ІІІ групу інвалідності, дата повторного оцінювання 05.02.2026 року.
Як зазначає позивач, при первинному призначені пенсії відповідачу, саме ГУ ПФУ в Одеській області невірно встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання з 05.02.2025 року відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 05.02.2025 року № 84/25/506/В, у зв`язку з чим у виникла переплата пенсії в сумі 6825,35 грн. за період з 05.02.2025 року по 31.03.2025 року.
Згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про утримання надміру виплачених сум від 17.04.2025 року №1500-0404-8/78297 — сума надміру виплаченої пенсії 6825 грн. 35 коп. утворилася за період з 05.02.2025 по 31.03.2025 року у зв`язку з безпідставним призначенням пільги, як особі з інвалідністю внаслідок військової служби.
Відповідно до копії розрахунку за період з 05.02.2025 року по 31.03.2025 року виникла переплата пенсії в сумі 6825,35 грн.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було направлено Відповідачу лист - повідомлення від 15.02.2024 № 1500-0503-8/24184 та повторно від 05.12.2024 № 1500-0404-8/187039 щодо добровільного повернення надміру отриманої суми пільги на розрахунковий рахунок Пенсійного фонду України.
Застосовуючи норми матеріального права суд першої інстанції виходив з такого.
Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне і пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Так, згідно із ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Відповідно до ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналась або могла дізнатись про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає за допущене нею погіршення майна.
Водночас, положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Таким чином, зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем лише за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.
Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним, а отже можливості для прийняття рішення про стягнення сум переплати у випадку неправильного обчислення розміру пенсії працівником пенсійного органу чи у зв`язку з автоматизованою помилкою, законодавством не передбачено. При цьому, обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вищевказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 16.06.2020 року в справі №756/6984/16-а обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера, однак вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера - в такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. При цьому, оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, судам слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).
Позивач в розпорядження суду не надав жодних доказів на підтвердження обставин зловживання та недобросовісності з боку ОСОБА_1 .
На підставі наведеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії слід відмовити.
Отже, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача, та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з відповідача надмірно виплаченої суми пенсії.
Враховуючи, що позивачем не доведено належними доказами зловживань з боку ОСОБА_1 чи подання нею недостовірних даних, не встановлено ні факту недобросовісного отримання відповідачем зазначених коштів, ні наявності рахункової помилки, то підстави для стягнення виплаченої пенсії в розмірі 6825,35 грн. відсутні, а отже у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії, суд першої інстанції вірно відмовив у позові в повному обсязі.
Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що стороною позивача не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.
Доводи позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України є безпідставними.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, правовідносини щодо надання пенсії є врегульованими спеціальним законодавством, а тому положення про безпідставне збагачення застосовуються лише за відсутності спеціального правового регулювання.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася судами, які виходять з того, що у спорах щодо зокрема виплати пенсії підлягають застосуванню норми спеціального законодавства, а не загальні положення про безпідставне збагачення.
Крім того, застосування ст. 1212 ЦК України можливе лише за наявності сукупності умов, зокрема відсутності правової підстави для набуття майна, чого у даному випадку не встановлено.
Однак ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані до апеляційної скарги позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач при отриманні пенсії діяв недобросовісно, подавав недостовірні документи, приховав обставини, що впливають на право на пенсію, чи іншим чином зловживав своїми правами.
Сам по собі факт подальшого перегляду рішення МСЕК та зміни групи інвалідності не свідчить про недобросовісність відповідача та не може автоматично покладати на неї обов`язок повернення отриманих пенсійних виплат.
Матеріалами справи підтверджується, що пенсія виплачувалась відповідачу на підставі чинного на той час рішення компетентного державного органу - МСЕК, правомірність якого відповідач не була зобов`язана перевіряти чи оцінювати.
Також колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено наявності рахункової помилки при здійсненні пенсійних виплат.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки встановлених судом обставин та незгоди з правовими висновками суду першої інстанції, однак не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду чи підтверджували наявність передбачених законом підстав для стягнення спірної суми.
Посилання скаржника на необхідність ефективного використання коштів Пенсійного фонду України, можливий дефіцит бюджету Фонду та соціальну значимість пенсійних виплат не спростовують відсутності у справі доказів недобросовісності відповідача чи рахункової помилки та не можуть бути самостійною підставою для задоволення позову.
Фактично матеріали справи не містять відомостей, а позивачем усупереч ст.ст. 12,81 ЦПК України, що є його процесуальним обов`язком, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняттю рішення про призначення пенсії та сам факт здійснення надміру виплачених коштів, здійснено внаслідок поведінки відповідачки, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а відтак виплачені суми грошових коштів не підлягають поверненню. Документальних відомостей на підтвердження рахункової помилки зі своєї сторони, позивач також не надав.
Колегія суддів зауважує, що позивачем не надано доказів того, що при зверненні із заявою про призначення їй пенсії відповідачкою були наданні недостовірні документи.
Встановивши відсутність двох обов`язкових складових, за наявності яких відповідно до вимог статті 1215 ЦК України можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії, а саме: рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності, зловживань з боку відповідача, місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог .
Доводи скаржника щодо неправильного застосування судом норм матеріального права, колегія суддів відхиляє, оскільки повно та всебічно встановивши дійсний характер спірних правовідносин, суд дійшов правильного висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, з вказаних вище підстав.
Інші доводи апеляційної скарги за своїм змістом та суттю є обґрунтуванням позовних вимог, і зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржником норм права та незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, яким надано належну правову оцінку.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а підстави для його скасування відсутні.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
ухвалив:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 07 липня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя        В.В. Кострицький

Судді          М.В. Назарова

В.А. Коновалова