Номер провадження 2/754/10978/25
Справа №754/17748/25
РІШЕННЯ 
Іменем України

18 червня 2026 року Суддя Деснянського районного суду міста Києва Буша Н.Д., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах повнолітнього непрацездатного сина інваліда ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина (інваліда з дитинства),-

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах повнолітнього непрацездатного сина інваліда ОСОБА_2  звернулась з даним позовом до суду.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . У шлюбі народилась спільна дитини, яка на момент звернення до суду з цією заявою є повнолітньо непрацездатною особою - ОСОБА_2 . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва у справі № 754/15610/14-ц визначено місце проживання дитини з матір`ю, а з батька стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З моменту досягнення сином повноліття, відносини між позивачем та відповідачем погіршувались. Відповідач не бере участі у фінансовому забезпечення потреб повнолітнього сина інваліда. Всі дії щодо утримання сина позивач здійснює одноособово, тому вона вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23.10.2026 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у судове засідання.
У визначений судом строк відповідачем не подано відзив на позовну заяву. Надісланий судом відповідачу позов з додатками та ухвала суду на адресу його реєстрації рекомендованим повідомленням, повернувся до суду.
За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони з 26 лютого 1999 року перебували в шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2011 року було розірвано. 
В період шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_2 .
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26 лютого 2015 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю, позивачем по справі, та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 23 вересня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.
Зі змісту позовної заяви слідує, що спільна дитина сторін перебуває на утриманні позивача, в свою чергу відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.
Дитина з народження є інвалідом, хворіє на дитячий церебральний параліч змішаної форми, в діяльності не самостійний, потребує постійного нагляду.
Згідно з статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Тобто вказана стаття передбачає, що батьки продовжують бути зобов`язаними утримувати своїх дітей після досягнення ними повноліття за наявності сукупності таких обставин: дочка або син є непрацездатними; непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надати таку допомогу.
Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.
Відповідно до ст. 201 СК України щодо застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Так, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу (ст. 88 СК України).
Вказана норма встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право: - один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю; - дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; - цей з подружжя опікується нею; - другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.
Відповідно до частини восьмої та дев`ятої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання.
Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». 
При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. 
В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина.
Згідно з статтею 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Судом встановлено, що повнолітній син сторін є особою з інвалідністю з дитинства. Проживає з матір`ю, за станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд виходить з принципів розумності та справедливості та вважає за необхідне задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини-інваліда у розмірі - 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність. 
Доказів того, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти суду не надано.
На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а її позовні вимоги задоволені, судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст. 187, 189-192, 198 СК України, ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 272, 273, 354, 430 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах повнолітнього непрацездатного сина інваліда ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина (інваліда з дитинства) - задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на утримання повнолітнього непрацездатного сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частки із усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 22.10.2025 року і на весь період інвалідності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду..
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 18.06.2026 року.
Суддя      Буша Н.Д.