Справа № 148/2120/25
Провадження № 22-ц/801/608/2026
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дамчук О. О.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року	Справа № 148/2120/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Берегового О.Ю., Панасюка О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 листопада 2025 року, ухвалене суддею Дамчуком О.О. в м. Тульчині, в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
У серпні 2025 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі – АТ «Таскомбанк») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором №002/12095950-СК_SB від 13 жовтня 2021 року в розмірі 55 483,37 грн, з яких: 37 124,90 грн – заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена); 18 358,47 грн – заборгованість по процентам (в тому числі прострочена).
Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 жовтня 2021 року між AT «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було підписано Заяву-договір на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування, яка є кредитним договором №002/12095950-СК_SB від 13 жовтня 2021 року. 
ОСОБА_1 з 13 жовтня 2021 року є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до Заяви-договору на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування з номером кредитного договору №002/12095950-CK_SB. 
Умовами кредитного договору визначено, що ознайомившись з публічною пропозицією АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та тарифами позичальник просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, на своє ім`я та виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Master Card World та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в мобільному додатку. 
Згідно з умовами Заяви-договору на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування відповідач просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті. 
Таким чином, позичальнику було встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200 000 гривень), а саме надані кредитні кошти в сумі 41 100 грн, з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом – 59%. Строк користування становить 12 місяців з автоматичною пролонгацією.
Разом з тим, умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на дату даного звернення залишається непогашеною. Як наслідок, станом на 01 липня 2025 року заборгованість за кредитним договором у загальному становить 55 483,37 грн, що підтверджуються відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору та виписками.
Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 листопада 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за договором кредитної лінії № 002/12095950-СК_SB від 13.10.2021, яка станом на 20.05.2025 становить 55483,37 (П`ятдесят п`ять тисяч чотириста вісімдесят три) гривні 37 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» 2422,40 (Дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. у рахунок відшкодування понесених позивачем витрат зі сплати судового збору.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову якою відмовити у задоволенні позову повністю.
У скарзі зазначає, що позивач мав додати до позовної заяви документальне обґрунтування кредитної заборгованості, зокрема виписку по особовому рахунку позичальника та детальний розрахунок, на підставі яких суд був би спроможний самостійно здійснити перерахунок кредитної заборгованості. Позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів перерахування грошових коштів на користь відповідача, а також доказів наявності заборгованості саме в заявленому розмірі. Матеріали справи не містять первинних документів на підтвердження факту часткових оплат відповідачем по кредитному договору, а наявна в матеріалах справи виписка також не містить інформації про перерахування коштів за кредитним договором, не містить підпису та печатки кредитора. Позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими. Нарахований позивачем розмір відсотків є явно неспівмірним з сумою основного боргу, становить надмірний та невиправданий майновий тягар для відповідача, порушує принципи добросовісності та розумності.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 13 жовтня 2021 року між AT «Таскомбанк» та відповідачкою було підписано Заяву-договір на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування, що є договором приєднання до Публічної пропозиції AT «Таскомбанк»  на укладення Договору про відкриття поточного рахунку, видачу платіжної картки та встановлення на ній кредитного ліміту, надання банківських, фінансових та інших послуг (а.с.52 зворот - 54).
На підставі укладеного договору відповідачка 13 жовтня 2021 року отримала картку № НОМЕР_2 та стала власником поточного рахунку в гривні № НОМЕР_1 , що відкритий на виконання укладеної заяви-договору з номером Кредитного договору №002/12095950-СК_SB (а.с.61).
Як вбачається зі вступної частини розділу 1 Заяви-договору, відповідачка ознайомившись з Публічною пропозицією AT «Таскомбанк»  на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (надалі - Публічна Пропозиція), Тарифами AT «Таскомбанк», просила Банк відкрити їй поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, на її ім`я та виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Маѕtеr Саrd World та встановити кредитний ліміт на споживчі цілі на суму 35 000 грн, зі строком користування 12 місяців, шляхом кредитування поточного рахунку або на суму, вказану в Мобільному додатку в подальшому при встановленні кредитного ліміту в період дії поточного рахунку.
Також, проставлянням, власноручно, свого підпису під цією Заявою-договором або цифрового власноручного підпису на екрані власноручного смартфону в Мобільному додатку izibank, відповідачка підтвердила, що: погоджується з усіма пунктами цієї Заяви-договору, підтверджує та засвідчує, що вся інформація та/або документи, надані нею до Банку, в тому числі через Мобільний додаток, є повною (чинною) і достовірною, та зобов`язується повідомляти Банк про будь-які зміни в цій інформації, не пізніше, ніж через 3 робочі дні від настання таких змін (п.1 Заяви-Договору); акцептувала Публічну пропозицію AT «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщений на сайті Банку за адресою https://tascombank.ua/), надалі- ДКБО, і беззастережно приєднуюсь до умов останнього. Згоден, що дана Заява-договір, а також Тарифи Банку є невід`ємними частинами ДКБО (п.3 Заяви-договору); підтвердила, що я ознайомлена з умовами ДКБО, Тарифами, Правилами користування електронним платіжним засобом, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно з вимогами діючого законодавства) та отримав(-ла) їх примірники у Мобільному додатку, вони мені зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Проект зазначених документів, був наданий їй для ознайомлення перед їх укладенням та підписані нею документи повністю відповідають наданим їй Банком проектам. Також погодилася та підтвердила, що пропозиція Банку щодо надання/встановлення кредитного ліміту є відкличною, що перегляд/зміна кредитного ліміту може бути здійснено протягом строку дії останнього. Також розуміє, що строк дії кредитного ліміту може бути подовжено. У випадку зміни кредитного ліміту (зменшення або збільшення) розміру дозволеного кредитного ліміту та/або строку його дії, Банк повідомляє її як Позичальника, про встановлення нового розміру кредитного ліміту та/або строку його дії, шляхом надсилання повідомлень у Мобільний додаток та/або шляхом надсилання електронного повідомлення на зареєстрований (фінансовий) номер телефону Позичальника та/або через інші дистанційні канали зв`язку, відповідно до умов ДКБО (п.4 Заяви-договору); Підтвердила, що ознайомлена та розуміє суть фінансової послуги кредитний ліміт - яка є видом споживчого кредиту у формі кредитування рахунку. 
Із п. 8 Заяви-договору вбачається, що відповідачка розуміє, що кредитний ліміт - максимальна сума коштів, в межах якої Клієнт має право здійснювати операції за поточним рахунком при тимчасовій відсутності власних коштів за рахунок коштів Банку.
Відповідачка підписанням Заяви-договору погодила, підтвердила та розуміє: встановлену схему погашення кредитного ліміту, що передбачає обов`язковий щомісячний платіж (ОМП), який складається з частки (5%) від суми поточної заборгованості станом на останній робочий день місяця (у разі наявності заборгованості до суми ОМП включаються/додаються: суми несанкціонованого овердрафту, процентів за користування несанкціонованим овердрафтом, суми прострочених заборгованостей минулих періодів), з урахуванням змін передбачених Тарифами Банку (п.12 Заяви-договору); порядок повернення кредиту та сплати процентів через щомісячний платіж (в розмірі не менше 100 грн, але не більше залишку заборгованості), з урахуванням змін передбачених тарифами Банку, при цьому погоджуюся та розумію, що графік платежів не передбачено умовами продукту (п.13 Заяви-договору).
Відповідачка підписанням Заяви-договору зазначила, що її повідомлено про орієнтовну реальну річну ставку за кредитом - 43,96% (визначається відповідно до законодавства та складав кількість процентів та зазначається як у паспорті споживчого кредиту) (п.14 Заяви-договору); про орієнтовну загальну вартість кредиту, що становить 600,57 грн. розрахунок орієнтовний та здійснений виходячи з строку кредитування 12 міс., та мінімальної суми 500,00 грн) та 240 226, 94 грн – розрахунок здійснений виходячи з строку кредитування 12 міс., та максимальної суми 200 000, 00 грн.) (п.15 Заяви-договору).
Також, відповідачка підтвердила, що нею в повному обсязі отримана інформація, визначена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також до укладення даної Заяви-договору я ознайомлений(-а) з Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, розміром гарантованої суми відшкодування за вкладами та умовами, за яких Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) не відшкодовує кошти відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які розміщені на офіційному сайті Фонду (http://www.fg/gov.ua/). Сторони погодили, що кожного останнього дня календарного року, наступного після укладання Договору, Банк направляє Вкладнику для ознайомлення актуальну Довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Довідка про систему гарантування вкладів фізичних осіб направляється Банком в електронному вигляді через систему дистанційного доступу до рахунків (п. 17 Заяви-договору); що Банк надав їй в електронній формі та в повному обсязі інформацію, згідно Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України "Про споживче кредитування" (п.31 Заяви-договору); що вона отримала від Банку свій примірник Заяви-договору до ДКБО, розрахунок орієнтовної сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки та Паспорт споживчого кредиту в день укладення Заяви-Договору в електронній та/або письмовій формі (п.32 Заяви-договору).
Згідно п. 29 Заяви-договору відповідачка засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем (зазначеним у змісті Заяви-договору), яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису в мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно до умов цієї Заяви-договору та умов ДКБО. Також визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки зі власноручним підписом на документах на паперових носіях. 
Відповідно до п. 40 Заяви-договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цією Заявою-договором Сторони останньої несуть відповідальність згідно з вимогами законодавства України.
Із зазначеного вище вбачається, що сторонами при підписанні Заяви-договору було погоджено усі істотні умови зобов`язання, а саме: предмет зобов`язання - отримання банківської картки, відкриття поточного рахунку, встановлення на рахунку погодженого сторонами кредитного ліміту, валюту кредитного ліміту, строк дії кредитної лінії та його продовження, розмір реальної річної ставки за кредитом та розмір орієнтованої вартості кредиту, порядок укладення та виконання зобов`язання.
Отже підписанням Заяви-договору після ознайомлення з умовами та пропозицією банку є правом відповідачки, а не її обов`язком, а тому відповідали її внутрішній волі до підписання зобов`язання. Так, як відповідачка підписала дану заяву-договір та погодилася зі всіма його умовами, а тому мала би передбачати наслідки укладення зобов`язання.
Кредитні кошти відповідачці було надано у спосіб, зазначений в Заяві-договорі, що в сукупності підтверджується Випискою з особового рахунку відповідачки (а.с.10 зворот - 52) та розрахунком заборгованості (а.с.69-71), отже позивач свої обов`язки за зобов`язанням виконав в повному обсязі.
Як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідачка користувалась кредитним лімітом, здійснювала погашення процентів та тіла кредиту, проти укладення Заяви-договору з позивачем не заперечувала.
За розрахунками позивача, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором у загальному розмірі становить 55 483,37 грн, з яких: 37 124,90 грн – заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена); 18 358,47 грн – заборгованість по процентам (в тому числі прострочена).
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов укладеного договору, АТ «Таскомбанк» звернулося до суду із вказаним позовом. 
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У статті 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).
Суд першої інстанції, оцінивши докази в їх сукупності та врахувавши, що фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку позивачу не повністю повернуті, вважав, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за користування такими коштами, а відтак задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він зроблений з урахуванням обставин даної справи та ґрунтується на нормах матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
У ч. 1 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечує факт укладення кредитного договору, однак вказує, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту перерахування їй кредитних коштів, а наявна у справі виписка не є таким доказом.
Обґрунтовуючи розмір заборгованості, АТ «Таскомбанк» посилалося на виписку по особовим рахункам кредитного договору №002/12095950-СК_SB за період з 13 жовтня 2021 року по 20 травня 2025 року, а також на розрахунок заборгованості.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Якщо первинний документ містить інформацію про дату (період) надання послуг, виконання робіт або найму (оренди), то відсутність передбачених абзацами шостим і сьомим цієї частини реквізитів із сторони замовника послуг (робіт) або наймача (орендаря) не є порушенням вимог до оформлення первинного документа, за умови що такий порядок документування господарських операцій передбачено договором, укладеним у письмовій формі, і такі господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку в періоді їх здійснення.
Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).
Відповідно до пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми; 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
У постановах Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №169/506/17, від 24 червня 2021 року у справі №686/19271/19 зроблено висновки, що факт отримання та повернення грошових коштів доводять банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення (виплати) грошей до (з) каси товариства.
Отже, належними та допустимими доказами внесення/повернення особою коштів у готівковій формі можуть бути прибуткові та видаткові касові ордери, а у випадку внесення/повернення коштів у безготівковій формі таким доказом може бути відповідна банківська виписка.
Таким чином, банківська виписка по особовому рахунку є належним доказом отримання кредитних коштів саме відповідачем, їх суми та розміру сплачених коштів відповідачем на погашення заборгованості.
Апеляційний суд, дослідивши надану позивачем виписку вважає, що вона відповідає визначеним статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та пунктом 63 згаданого Положення від 04 липня 2018 року №75 вимогам, підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, а відтак є належним та допустимим доказом у справі. 
Доказів зворотного ОСОБА_1 не надано. Доказів на спростування наданих позивачем документів, в тому числі і розміру заборгованості, відповідачем надано не було.
Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги з приводу нарахування процентів після строку кредитування, оскільки предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд ухвалює рішення в межах вимог позову та з урахуванням заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог.
Зі змісту статті 178 ЦПК України слідує, що заперечення проти позову викладаються відповідачем у відзиві. Відзив повинен, в тому числі, містити: обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, надану позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.
Зі змісту відзиву ОСОБА_1 на позов слідує, що незгода із розрахунками позивача, в тому числі періоду та розміру заборгованості за процентами, не лягла в основу її заперечень, а тому суд першої інстанції, за відсутності таких, ухвалив рішення та стягнув заборгованість за процентами за вказаним договором у заявленому до стягнення розмірі.
А тому, апеляційний суд не надає оцінку вказаним доводам.
З тих самих підстав не беруться до уваги і доводи апеляційної скарги з приводу неспівмірного розміру заборгованості за процентами.
Твердження про перевищення розміру заборгованості за процентами розміру заборгованості за тілом кредиту не відповідають дійсності.
Відтак, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.Б. Сало 

Судді О.Ю. Береговий

О.С. Панасюк