П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/19236/25	

Суддя першої інстанції: Скупінська О.В.
Час та місце ухвалення судового рішення «--:--»: м. Одеса
Повний текст судового рішення складений: 23.09.2025

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Шевчук О.А., Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа Батальйон конвойної служби ГУНП в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

17.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа Батальйон конвойної служби ГУНП України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати йому грошової компенсації за невикористані у 2016-2024 роках додаткові відпустки, із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів за кожний рік - як учаснику бойових дій, передбачену п.12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на загальну суму 133938грн.;
зобов`язання нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані у 2016-2024 роках додаткові відпустки, із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів за кожний рік як учаснику бойових дій, передбачену п.12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на загальну суму 133938грн.;
визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в Національній поліції на загальну суму 159450грн;
зобов`язання нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в Національній поліції у розмірі 159450грн;
визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати йому грошової компенсацію за: 3 доби невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік; 11 діб невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2021 рік; 11 діб невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2022 рік; 44 невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2023 рік; 34 доби невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки з 01 січня 2024 року до дня звільнення, з урахуванням раніше виплаченої заниженої компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток - 9613,33грн., у розмірі 96686,67грн;
зобов`язання нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за: 3 доби невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік; 11 діб невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2021 рік; 11 діб невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток 44 невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2022 рік; за 2023 рік; 34 доби невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки з 01 січня 2024 року до дня звільнення, з урахуванням раніше виплаченої ГУНП у Одеській області заниженої компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток 9613,33грн., у розмірі 96686,67грн.;
встановлення ГУНП в Одеській області строку для подачі звіту про виконання судового рішення протягом 10 робочих днів, з дня набрання рішенням законної сили.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом ГУНП в Одеській області №1534 о/с від 13.09.2024, відповідно до п.3 ч.1 ст.67 Закону України «Про Національну поліцію» його звільнено з посади заступника командира батальйону конвойної служби ГУНП в Одеській області, з подальшим зарахуванням у розпорядження ГУНП в Одеській області, та надалі наказом від 01.10.2024 №1614 о/с звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Однак, позивач зазначає, що при звільнені, з ним не було здійснено повний розрахунок, а саме: не виплачено грошову компенсацію за невикористані у 2016-2024 роках додаткові відпустки, як учаснику бойових дій, передбачену п.12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; занижено компенсацію за невикористані дні основної та додаткової оплачуваної відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність ГУНП України в Одеській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані у 2016-2024 роках додаткові відпустки, як учаснику бойових дій, передбачену п.12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов`язано ГУНП України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані у 2016-2024 роках додаткові відпустки, як учаснику бойових дій, передбачену п.12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; визнано протиправною бездіяльність ГУНП України в Одеській області, щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в Національній поліції; зобов`язано ГУНП України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в Національній поліції; визнано протиправною бездіяльність ГУНП України в Одеській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за: 3 доби невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік; 11 діб невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2021 рік; 11 діб невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2022 рік; 44 невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2023 рік; 34 доби невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки з 01 січня 2024 року до дня звільнення, з урахуванням раніше виплаченої ГУНП у Одеській області заниженої компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток; зобов`язано ГУНП України в Одеській області, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошову компенсацію за: 3 доби невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік; 11 діб невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2021 рік; 11 діб невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток 44 невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2022 рік; за 2023 рік; 34 доби невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки з 01 січня 2024 року до дня звільнення, з урахуванням раніше виплаченої ГУНП у Одеській області заниженої компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що відповідно до ч.10 ст.93 Закону України №580-VIII за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Також, у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні додаткових відпусток, у тому числі, передбаченої Законом України «Про відпустки» та ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». З цих підстав, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання грошової компенсації невикористаної щорічної основної та додаткових оплачуваних відпусток, а також додаткових оплачуваних відпусток, як учаснику бойових дій за 2016-2024 роки. Стосовно позовних вимог в частині щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в Національній поліції, суд вказав, що відповідач протиправно здійснив нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування окладу за спеціальним званням, процентної надбавки за стаж служби в поліції, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення. Разом з тим, щодо зазначення конкретних розмірів реально виплачених грошової компенсації невикористаної відпустки, як учаснику бойових дій, невикористаної щорічної основної та додаткових оплачуваних відпусток та одноразової грошової допомоги при звільненні, суд першої інстанції вказав, що обчислення та зазначення конкретних сум грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень відповідача, а тому відмовив у задоволенні вимог в цій частині. Крім того, суд відмовив позивачу про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі, посилаючись на відсутність обґрунтованих об`єктивних підстав та доказів щодо невиконання судового рішення з боку відповідача. 
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги щодо вимог в частині виплати компенсації за невикористані відпустки, як учаснику бойових дій, скаржник зазначає, що на підставі наказів ГУНП в Одеській області від 26.10.2018 №1612 о/с, від 06.12.2019 №1658 о/с позивачу у 2018-2019 було надано оплачувану відпустку, як учаснику бойових дій тривалістю 14 днів відповідно, що залишено поза увагою суду першої інстанції. Щодо компенсації за інші роки (2016, 2017, 2020-2024) відповідач вказує, що виплата грошової компенсації за невикористані дні за іншими видами додаткових відпусток, окрім додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-інваліда з дитинства підгрупи А І групи, ст.24 Закону України «Про відпустки» не передбачена. Крім того, апелянт зазначає, що при звільнені позивача, відповідно до наказу від 01.10.2024 №1614 о/с, йому було виплачено грошову компенсацію за невикористану щорічну основну та додаткову відпустки, а саме: 03 доби невикористаних щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за 2015 рік; 11 діб невикористаних щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за 2021 рік; 11 діб невикористаних щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за 2022 рік; 44 доби невикористаних щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за 2023 рік; 34 доби невикористаних щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за період з 01.01.2024 до дня звільнення.
Також, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для перерахунку та виплатити позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням п.6 розділу VIII Порядку нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби (з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення). Відповідач посилається на п.23 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженими наказом МВС України від 06.04.2016 №260, згідно з яким нарахування ОГД при звільненні здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення. При цьому, апелянт зауважує, що судом не надано оцінку обставинам того, що позивача було зараховано у розпорядження ГУНП в Одеській області на підставі п.3 ч.1 ст.67 Закону України «Про Національну поліцію» (зарахування поліцейських наказами по особовому складу в розпорядження органів поліції для подальшого проходження служби під керівництвом посадових осіб, уповноважених призначати на посади поліцейських, допускається у разі застосування до поліцейського тримання під вартою як запобіжного заходу). В свою чергу, згідно п.3 розділу V Порядку №260 поліцейським, зарахованим у розпорядження на підставі п.3 ч.1 ст.67 Закону України «Про Національну поліцію», грошове забезпечення виплачується в розмірі, який установлюється, виходячи з розрахунку окладу за спеціальним званням, з урахуванням надбавки за стаж служби в поліції. З цих підстав ГУНП зазначає, що одноразова грошова допомога при звільнені позивача розрахована відповідно до чинного законодавства, виходячи з окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби в поліції та виплачена останньому 29.10.2024. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, що не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.03.2016, виданого ГУНП в Одеській області, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій. /а.с.18/
Відповідно до витягу з наказу №1534-о/с від 13.09.2024 відповідно до п.3 ч.1 ст.67 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 зараховано в розпорядження ГУНП в Одеській області, звільнивши його з посади заступника командира батальйону конвойної служби ГУНП в Одеській області, з 13.09.2024 - на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 12.09.2024 (справа №947/14905/24) та доповідної записки т.в.о.начальника УГІ ГУПН в Одеській області від 13.09.2024 №55/2787. /а.с.19/
Згідно наказу ГУНП в Одеській області від 01.10.2024 №1614 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про поліцію» (за власним бажанням). У вказаному наказі визначено виплатити грошову компенсацію за: 03 доби невикористаних щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за 2015 рік; 11 діб невикористаних щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за 2021 рік; 11 діб невикористаних щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за 2022 рік; 44 доби невикористаних щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за 2023 рік; 34 доби невикористаних щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за період з 01 січня 2024 року до дня звільнення. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби становить 20 років 02 місяці 19 днів. /а.с.122/
Відповідно до довідки про грошове забезпечення за період з січня по жовтень 2024, ГУНП в Одеській області нарахувало та виплатило позивачу у жовтні 2024: компенсацію за відпустку у розмірі 9613,33грн.; одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 14000грн. /а.с.116/
Позивач, вважаючи, що виплата грошової компенсації за дні невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні, здійснена ГУНП в Одеській області із заниженням суми, а також не погоджуючись з бездіяльністю щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані у 2016-2024 роках додаткові відпустки, як учаснику бойових дій, звернувся до суду з даним позовом. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки судове рішення оскаржується в частині задоволення позовних вимог, тому перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог апеляційним судом не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (надалі – Закон України №580-VIII).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.92 Закону України №580-VIII поліцейським надаються щорічні оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Статтею 4 Закону України «Про відпустки» від 05.11.1996 №504/96-ВР (надалі – Закон України №504/96-ВР) передбачено наступні види щорічних відпусток: основна відпустка (ст.6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (ст.7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (ст.8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до ст.16-2 Закону України №504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Згідно п.12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII передбачено, що учасникам бойових дій надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (надалі - Порядок №260) визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.
Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абз.7, 8 п.8 розділу ІІІ Порядку №260 поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні: щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.
Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. У випадках припинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 8 розділу I цих Порядку та умов, і призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день припинення (призупинення), крім премії.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 11.11.2021 у справі №360/1874/20, право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у ст.92 Закону №580-VIII. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Отже, у випадку звільнення поліцейського зі служби йому виплачується компенсація за всі невикористані ними дні відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст.16-2 Закону України №504/96-ВР та п.12 ч.1 ст.12 Закону України №3551-ХІІ.
Застосування вказаних правових норм відповідає висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у зразковій справі №620/4218/18 та постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №380/2427/20.
Так, відповідно до обставин даної справи, позивач зазначає, що при звільнення йому протиправно не виплачувалась грошова компенсація за невикористану у 2016-2024 роках додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, передбачену п.12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з чим погодився також і суд першої інстанції.
Надаючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів констатує, що з урахуванням наведених вище висновків, позивач має право на отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткових відпусток, визначеної п.12 ч.1 ст.12 Закону України №3551-ХІІ. Однак, враховує, що відповідно до наказів ГУНП в Одеській області за період з 2016 по 2024 роки позивачу частково надавалась оплачувана відпустка, як учаснику бойових дій, а саме: за 2018 рік - на підставі наказу від 26.10.2018 №1612о/с тривалістю 14 діб (з 05.12.2018 по 18.12.2018); за 2019 рік – на підставі наказу від 06.12.2019 №1658о/с тривалістю 14 діб (з 12.12.2019 по 25.12.2019). /а.с.133-134/
Таким чином, оскільки на час звільнення зі служби в поліції, позивач не використав дні додаткових відпусток, на які він має право відповідно до Закону України №3551-ХІІ, як учасник бойових дій за період 2016, 2017, 2020-2024 роки, відповідно ГУНП в Одеській області, не здійснивши виплату грошової компенсації при звільнення позивача зі служби, допустило протиправну бездіяльність. 
Стосовно вимог в частині щодо нарахування та виплати грошової компенсації за: 3 доби невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік; 11 діб невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2021 рік; 11 діб невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток 44 невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2022 рік; за 2023 рік; 34 доби невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки з 01.01.2024 до дня звільнення, з урахуванням раніше виплаченої ГУНП у Одеській області заниженої компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток, слід зазначити наступне.
З матеріалів справи вбачається, що наказом ГУНП в Одеській області від 01.10.2024 №1614о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, визначено виплатити останньому грошову компенсацію за: 3 доби невикористаних щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за 2015 рік; 11 діб невикористаних щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за 2021 рік; 11 діб невикористаних щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за 2022 рік; 44 доби невикористаних щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за 2023 рік; 34 доби невикористаних щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за період з 01.01.2024 до дня звільнення. /а.с.122/
Відповідно до довідки про грошове забезпечення за період з січня по жовтень 2024, ГУНП в Одеській області нарахувало та виплатило позивачу у жовтні 2024, зокрема компенсацію за відпустку у розмірі 9613,33грн. /а.с.116/
При зверненні до суду з позовом, позивач наголошував на тому, що грошова компенсація у сумі 9613,33грн. виплачена у зменшеному розмірі, оскільки сума, яка підлягала нарахуванню та виплаті становить 106300грн. Такий розрахунок позивачем зроблено на підставі п.2 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 №100, а саме виходячи із середньоденного грошового забезпечення (шляхом додавання сум грошового забезпечення за два останні місяці перед звільненням та її ділення на кількість календарних днів) та множення цієї суми (середньоденної заробітної плати) на дні невикористаної відпустки. 
Разом з тим, при вирішенні справи, суд першої інстанції дійшов висновку, щодо допущеної протиправності з боку відповідача у невиплаті позивачу грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткових оплачуваних відпусток, при цьому вказавши, що визначення конкретного розміру компенсації відноситься до дискреційних повноважень ГУНП. Тобто, фактично суд першої інстанції вказав, що ГУНП в Одеській області протиправно не виплатило позивачу компенсацію невикористаних днів щорічної основної та додаткових відпусток, що не відповідає обставинам справи, при цьому не вирішив вимоги позову в цій частині належним чином, оскільки спірним питанням було встановлення правильності розрахунку виплаченої суми грошової компенсації. 
В контексті зазначеного, слід врахувати доводи апеляційної скарги, а саме, що на підставі наказу ГУНП в Одеській області №1534-о/с від 13.09.2024 відповідно до п.3 ч.1 ст.67 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 зараховано в розпорядження ГУНП в Одеській області, звільнивши його з посади заступника командира батальйону конвойної служби ГУНП в Одеській області, з 13.09.2024 - на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 12.09.2024 (справа №947/14905/24) та доповідної записки т.в.о.начальника УГІ ГУПН в Одеській області від 13.09.2024 №55/2787. /а.с.19/
Відповідно до п.3 ч.1 ст.67 Закону України «Про Національну поліцію» зарахування поліцейських наказами по особовому складу в розпорядження органів поліції для подальшого проходження служби під керівництвом посадових осіб, уповноважених призначати на посади поліцейських, допускається у разі застосування до поліцейського тримання під вартою як запобіжного заходу.
Згідно п.3 розділу V Порядку №260 поліцейським, зарахованим у розпорядження на підставі п.3 ч.1 ст.67 Закону України «Про Національну поліцію», грошове забезпечення виплачується в розмірі, який установлюється, виходячи з розрахунку окладу за спеціальним званням, з урахуванням надбавки за стаж служби в поліції.
На момент звільнення позивача (жовтень 2024), оскільки він знаходився у розпорядженні відповідача, його грошове забезпечення становило 2800грн., з яких: оклад за спеціальним званням 200грн., надбавка за стаж служби у поліції 40% - 800грн. 
З урахуванням зазначеного, з огляду на те, що нарахування грошової компенсації за невикористану щорічну основну та додаткові відпустки при звільненні позивача, має здійснюватись виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення, який визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів (2800грн./30дн.х103 дні невикористаної відпустки), колегія суддів зазначає, що відповідач правомірно обчислив розмір грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткових відпусток у 2015, 2021-2024 років, а тому права позивача в цій частині не є порушеними.
Згідно п.2 розділу VIІІ Порядку №260 поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Відповідно до п.6 розділу VIІІ Порядку №260 нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.
Одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські (п.8 розділу VIІІ Порядку №260).
При вирішенні справи, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач здійснив позивачу нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування окладу за спеціальним званням, процентної надбавки за стаж служби в поліції, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказом на день звільнення. 
Однак, суд не врахував складові грошового забезпечення позивача, які він отримував на день звільнення зі служби в поліції, а саме: оклад за спеціальним званням та надбавку за стаж служби у поліції. 
На думку суду апеляційної інстанції, в даному випадку, враховуючи, що позивач перебував у розпорядженні ГУНП в Одеській області саме на підставі п.3 ч.1 ст.67 Закону України «Про Національну поліцію», п.6 розділу VIІІ Порядку №260 підлягає застосуванню у сукупності з п.3 розділу V цього ж Порядку, а тому розмір одноразової грошової допомоги при звільненні має бути обрахований, виходячи з 25% із суми грошового забезпечення, який отримував позивач на момент звільнення зі служби в поліції, перебуваючи у розпорядженні ГУНП в Одеській області, за кожний повний календарний рік служби.
З огляду на те, що саме таким способом відповідач здійснював обчислення позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Доводи позивача щодо обрахунку його середньоденного грошового забезпечення, з урахуванням п.2 постанови КМУ №100 від 08.02.1995 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» при обчисленні компенсації за невикористані дні додаткової відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні ґрунтуються на невірному тлумаченні законодавства, оскільки застосуванню у даній справі підлягає спеціальний закон та Порядок №260, який унормовує критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, зокрема, поліцейських, які на момент звільнення зараховані у розпорядження. 
На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задовольнити частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року скасувати.
Ухвалити у справі постанову, якою визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані у 2016, 2017, 2020-2024 роках додаткові відпустки, як учаснику бойових дій, передбачену п.12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані у 2016, 2017, 2020-2024 роках додаткові відпустки, як учаснику бойових дій, передбачену п.12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити. 
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Національної поліції в Одеській області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	О.А. Шевчук   О.В. Яковлєв