ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
04.05.2026	Справа № 910/15681/25	
Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження
позовну заяву 
Інституту теоретичної фізики ім. М.М. Боголюбова Національної академії наук України (03143, місто Київ, вулиця Метрологічна, будинок 14-Б; ідентифікаційний код 05417124)
до 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 31; ідентифікаційний код 41916045)

про визнання додаткових угод до договору недійсними та стягнення 182 332,73 грн,

Представники:
від позивача: Перепелиця С.М.;
від відповідача: Пікаш Д.Б.
РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ.
Короткий зміст позовних вимог.
Інститут теоретичної фізики ім. М.М. Боголюбова Національної академії наук України (далі - ІТФ ім. М.М. Боголюбова НАН України/позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (далі - ТОВ «Київські енергетичні послуги»/відповідач) про:
- визнання недійсною додаткової угоди №1 від 14.01.2021 до договору №854П-Т/121 від 04.01.2021 про закупівлю електричної енергії постачальника, укладеного між ІТФ ім. М.М. Боголюбова НАН України та ТОВ «Київські енергетичні послуги»;
- визнання недійсною додаткової угоди №1 від 19.03.2021 до договору №854П-Т/121 від 04.01.2021 про закупівлю електричної енергії постачальника, укладеного між ІТФ ім. М.М. Боголюбова НАН України та ТОВ «Київські енергетичні послуги»;
- визнання недійсною додаткової угоди №60 від 14.07.2021 до договору №854П-Т/121 від 04.01.2021 про закупівлю електричної енергії постачальника, укладеного між ІТФ ім. М.М. Боголюбова НАН України та ТОВ «Київські енергетичні послуги»;
- визнання недійсною додаткової угоди №3 від 25.08.2021 до договору №854П-Т/121 від 04.01.2021 про закупівлю електричної енергії постачальника, укладеного між ІТФ ім. М.М. Боголюбова НАН України та ТОВ «Київські енергетичні послуги»;
- визнання недійсною додаткової угоди №4 від 25.08.2021 до договору №854П-Т/121 від 04.01.2021 про закупівлю електричної енергії постачальника, укладеного між ІТФ ім. М.М. Боголюбова НАН України та ТОВ «Київські енергетичні послуги»;
- визнання недійсною додаткової угоди №5 від 25.08.2021 до договору №854П-Т/121 від 04.01.2021 про закупівлю електричної енергії постачальника, укладеного між ІТФ ім. М.М. Боголюбова НАН України та ТОВ «Київські енергетичні послуги»;
- визнання недійсною додаткової угоди №3 від 21.10.2021 до договору №854П-Т/121 від 04.01.2021 про закупівлю електричної енергії постачальника, укладеного між ІТФ ім. М.М. Боголюбова НАН України та ТОВ «Київські енергетичні послуги»;
- визнання недійсною додаткової угоди №6 від 26.10.2021 до договору №854П-Т/121 від 04.01.2021 про закупівлю електричної енергії постачальника, укладеного між ІТФ ім. М.М. Боголюбова НАН України та ТОВ «Київські енергетичні послуги»;
- стягнення із ТОВ «Київські енергетичні послуги» на користь ІТФ ім. М.М. Боголюбова НАН України 182 332,73 грн - надмірно сплачених бюджетних коштів.
Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань 
Господарський суд міста Києва ухвалою від 18.12.2025 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 02.02.2026.
02.01.2026 через систему «Електронний суд» від ТОВ «Київські енергетичні послуги» надійшов відзив на позовну заяву. 
02.02.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 16.03.2026.
16.03.2026 суд оголосив перерву у судовому засіданні до 30.03.2026.
30.03.2026 судове засідання не відбулося у зв`язку із надходженням повідомлення про замінування приміщення суду.
Господарський суд міста Києва ухвалами від 30.03.2026 повідомив сторін про призначення судового засідання з розгляду справи по суті на 04.05.2026.
04.05.2026 у судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача.
Зокрема, у судовому засіданні представник ІТФ ім. М.М. Боголюбова НАН України позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник ТОВ «Київські енергетичні послуги», в свою чергу, проти задоволення позову заперечував із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Суд відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення.
ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Позиція позивача.
Позивні вимоги обґрунтовані тим, що зазначені вище додаткові угоди укладені з порушенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема, оскільки відповідач не обґрунтував підстав для підвищення ціни товару.
Позиція відповідача.
ТОВ «Київські енергетичні послуги» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що на підтвердження зміни (коливання) ціни на ринку «на добу наперед» (далі - РДН) до супровідних листів, скерованих позивачу, додавалися довідки ДП «Держзовнішінформ», у яких приводився розрахунок середньозваженої ціни на РДН.
ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
04.01.2021 за результатами процедури закупівлі UA-2020-11-25-001372-а між Інститутом теоретичної фізики ім. М.М. Боголюбова Національної академії наук України (далі - споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (далі - постачальник) укладено договір №854П-Т/121, відповідно до якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість фактично спожитої електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Предмет постачання за цим договором: Електрична енергія, код 09310000-5 Електрична енергія за ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник». Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії (п. 2.1. договору).
У відповідності до п. 3.1. договору початком постачання електричної енергії споживачу є 01.01.2021.
Згідно з п. 3.2. договору обсяги постачання - згідно фактичних обсягів споживання споживачем. Прогнозовані обсяги визначаються в додатку №1, що є невід`ємною частиною цього договору. Очікувані обсяги постачання електричної енергії на 2021 рік становлять - 770 000 кВт.*год.
За умовами п. 3.3. договору істотні умови постачання окрім умов цього договору визначаються також комерційною пропозицією, що додається (додаток №2) та є невід`ємною частиною цього договору.
Сума (ціна) цього договору становить: 1 643 000,00 грн, в тому числі ПДВ - 273 833,33 грн. Ціна на електричну енергію встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом України «Про ринок електричної енергії» і ПРРЕЕ. Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію виходячи з фактичного обсягу спожитої споживачем електричної енергії за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, визначення ціни електричної енергії згідно з обраною споживачем комерційної пропозицією (п. 5.1. договору).
За умовами п. 13.3. договору істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»: Зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача. Збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадку зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії. 
Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної у заяві-приєднанні, яка є додатком 2 до цього договору та діє до 31.12.2021 включно, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 13.1. договору).
Згідно з умовами комерційної пропозиції відповідача, яка є додатком №1 до цього договору, ціна (тариф) електричної енергії складає 1,7781 грн /кВт*год. (без ПДВ) та 2,1337 грн/кВт.*год (з ПДВ).
14.01.2021 додатковою угодою №1 сторони погодили збільшити з 01.01.2021 ціну за одиницю товару на 0,2112 грн/кВт.*год. (з ПДВ) у зв`язку зі зміною середньозваженої ціни закупівлі електричної енергії на ринку «на добу на перед» (Црдн), пов`язаної з коливанням ціни на ринку, що визначається за оперативними даними ДП «Оператор ринку».
Згідно з п. 2 додаткової угоди №1 від 14.01.2021, сторони погодили внести зміни до п. 1 додатку №1 до договору «Комерційна пропозиція» та викласти в такій редакції: ціна (тариф) електричної енергії складає 1,9541 грн/кВт.*год (без ПДВ) та 2,3450 грн/кВт.*год (з ПДВ).
19.03.2021 додатковою угодою №1 сторони погодили збільшити на розрахунковий період з лютого 2021 р. ціну за одиницю товару у зв`язку зі зміною середньозваженої ціни закупівлі електричної енергії на ринку «на добу на перед» (Црдн), пов`язаної з коливанням ціни на ринку, що визначається за оперативними даними ДП «Оператор ринку».
За умовою п. 2 додаткової угоди №1 від 19.03.2021 сторони погодили внести зміни до договору та додатків до договору, що містять інформацію про ціну за одиницю (грн/кВт*год), та викласти ціну за одиницю в наступній редакції: «Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що з лютого 2021 р. становить 2,37799 грн/кВт*год. (з ПДВ)».
14.07.2021 додатковою угодою №60:
1. Сторони погодили збільшити на розрахунковий період лютий 2021 р. ціну за одиницю товару у зв`язку зі зміною середньозваженої ціни закупівлі електричної енергії на ринку «на добу на перед» (Црдн), пов`язаної з коливанням ціни на ринку, що визначається за оперативними даними ДП «Оператор ринку»: 1.1. Внести зміни до договору та додатків до договору, що містять інформацію про ціну за одиницю (грн/кВт.*год.), та викласти ціну за одиницю в наступній редакції: «Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що в лютому 2021 р. становить 2,3779 грн/кВт.*год. (з ПДВ)».
2. Сторони погодили збільшити на розрахунковий період березень 2021 р. ціну за одиницю товару у зв`язку із зміною середньозваженої ціни закупівлі електричної енергії на ринку «на добу на перед» (Црдн), пов`язаної з коливанням ціни на ринку, що визначається за оперативними даними ДП «Оператор ринку»: 1.1. Внести зміни до договору та додатків до договору, що містять інформацію про ціну за одиницю (грн/кВт.*год.), та викласти ціну за одиницю в наступній редакції: «Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що в березні 2021 р. становить 2,3619 грн/кВт.*год. (з ПДВ)».
3. Сторони погодили збільшити на розрахунковий період квітень 2021 р. ціну за одиницю товару у зв`язку із зміною середньозваженої ціни закупівлі електричної енергії на ринку «на добу на перед» (Црдн), пов`язаної з коливанням ціни на ринку, що визначається за оперативними даними ДП «Оператор ринку»: 1.1. Внести зміни до договору та додатків до договору, що містять інформацію про ціну за одиницю (грн/кВт.*год.), та викласти ціну за одиницю в наступній редакції: «Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що в квітні 2021 р. становить 2,3781 грн/кВт.*год. (з ПДВ)».
4. Сторони погодили збільшити на розрахунковий період травень 2021 р. ціну за одиницю товару у зв`язку із зміною середньозваженої ціни закупівлі електричної енергії на ринку «на добу на перед» (Црдн), пов`язаної з коливанням ціни на ринку, що визначається за оперативними даними ДП «Оператор ринку»: 1.1. Внести зміни до договору та додатків до договору, що містять інформацію про ціну за одиницю (грн/кВт.*год.), та викласти ціну за одиницю в наступній редакції: «Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що в травні 2021 р. становить 2,3776 грн/кВт.*год. (з ПДВ)».
5. Сторони погодили збільшити на розрахунковий період червень 2021 р. ціну за одиницю товару у зв`язку із зміною середньозваженої ціни закупівлі електричної енергії на ринку «на добу на перед» (Црдн), пов`язаної з коливанням ціни на ринку, що визначається за оперативними даними ДП «Оператор ринку»: 1.1. Внести зміни до договору та додатків до договору, що містять інформацію про ціну за одиницю (грн/кВт.*год.), та викласти ціну за одиницю в наступній редакції: «Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що в червні 2021 р. становить 2,3796 грн/кВт.*год. (з ПДВ)».
25.08.2021 додатковою угодою №3 сторони погодили збільшити на розрахунковий період з серпня 2021 р. ціну за одиницю товару у зв`язку із зміною середньозваженої ціни закупівлі електричної енергії на ринку «на добу на перед» (Црдн), пов`язаної з коливанням ціни на ринку, що визначається за оперативними даними ДП «Оператор ринку».
За умовою п. 2 додаткової угоди №3 від 25.08.2021 сторони погодили внести зміни до договору та додатків до договору, що містять інформацію про ціну за одиницю (грн/кВт*год), та викласти ціну за одиницю в наступній редакції: «Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що з серпня 2021 р. становить 2,14032 грн/кВт*год. (без ПДВ)».
25.08.2021 додатковою угодою №4 сторони погодили збільшити на розрахунковий період з серпня 2021 р. ціну за одиницю товару у зв`язку із зміною середньозваженої ціни закупівлі електричної енергії на ринку «на добу на перед» (Црдн), пов`язаної з коливанням ціни на ринку, що визначається за оперативними даними ДП «Оператор ринку».
За умовою п. 2 додаткової угоди №4 від 25.08.2021 сторони погодили внести зміни до договору та додатків до договору, що містять інформацію про ціну за одиницю (грн/кВт*год), та викласти ціну за одиницю в наступній редакції: «Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що з серпня 2021 р. становить 2,31321 грн/кВт*год. (без ПДВ)».
25.08.2021 додатковою угодою №5 сторони погодили збільшити на розрахунковий період з серпня 2021 р. ціну за одиницю товару у зв`язку із зміною середньозваженої ціни закупівлі електричної енергії на ринку «на добу на перед» (Црдн), пов`язаної з коливанням ціни на ринку, що визначається за оперативними даними ДП «Оператор ринку».
За умовою п. 2 додаткової угоди №5 від 25.08.2021 сторони погодили внести зміни до договору та додатків до договору, що містять інформацію про ціну за одиницю (грн/кВт*год), та викласти ціну за одиницю в наступній редакції: «Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що з серпня 2021 р. становить 2,50322 грн/кВт*год. (без ПДВ)».
21.10.2021 додатковою угодою №3 сторони погодили збільшити на розрахунковий період з вересня 2021 р. ціну за одиницю товару у зв`язку із зміною середньозваженої ціни закупівлі електричної енергії на ринку «на добу на перед» (Црдн), пов`язаної з коливанням ціни на ринку, що визначається за оперативними даними ДП «Оператор ринку».
За умовою п. 2 додаткової угоди №1 від 21.10.2021 сторони погодили внести зміни до договору та додатків до договору, що містять інформацію про ціну за одиницю (грн/кВт*год), та викласти ціну за одиницю в наступній редакції: «Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що з вересня 2021 р. становить 2,67357 грн/кВт*год. (без ПДВ)».
26.10.2021 додатковою угодою №6 сторони погодили збільшити на розрахунковий період з жовтня 2021 р. ціну за одиницю товару у зв`язку із зміною середньозваженої ціни закупівлі електричної енергії на ринку «на добу на перед» (Црдн), пов`язаної з коливанням ціни на ринку, що визначається за оперативними даними ДП «Оператор ринку».
За умовою п. 2 додаткової угоди №6 від 26.10.2021 сторони погодили внести зміни до договору та додатків до договору, що містять інформацію про ціну за одиницю (грн/кВт*год), та викласти ціну за одиницю в наступній редакції: «Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що з жовтня 2021 р. становить 3,08023 грн/кВт*год. (без ПДВ)».
На виконання умов договору №854П-Т/121 від 04.01.2021 з урахуванням перелічених вище додаткових угод, відповідач продав, а позивач прийняв електричну енергію в обсязі 615 454,17 кВт*год на загальну суму 1 643 000,00 грн, про що сторони склали та підписали відповідні акти прийому-передачі електроенергії.
Позивач отриману електричну енергію на загальну суму 1 643 000,00 грн оплатив в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.
В обґрунтування позовних вимог ІТФ ім. М.М. Боголюбова НАН України зазначає, що внесення змін до договору №854П-Т/121 від 04.01.2021 шляхом укладення оспорюваних додаткових угод є неправомірним, оскільки відповідач не надав документального підтвердження коливання цін на товар у період з моменту укладення договору про закупівлю до моменту укладення додаткових угод, що є підставою для визнання додаткових угод №1 від 14.01.2021, №1 від 19.03.2021, №60 від 14.07.2021, №3, №4 та №5 від 25.08.2021, №3 від 21.10.2021 та №6 від 26.10.2021 недійсними та стягненню надмірно сплачених коштів у розмірі 182 332,73 грн.
ТОВ «Київські енергетичні послуги» проти задоволення позову заперечує та зазначає, що додаткові угоди укладалися між сторонами з огляду на коливання цін на ринку «на добу наперед», на підтвердження чого долучило до матеріалів справи довідки Державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків», зокрема:
- довідку від 13.08.2021 за вих. №121/147, відповідно до якої за інформацією, яка розміщена на дату видачі довідки на сайті ДП «Оператор ринку», середньозважена ціна купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» в торгівельній зоні Об`єднаної енергетичної системи України (ОЕС), складає за періоди: 01-10 липня 2021 р. - 1 055,60 грн/МВт*год (без ПДВ), 01-31 липня 2021 р. - 1 444,05 грн/МВт*год (без ПДВ), 01-10 серпня 2021 р. - 2 127,10 грн/МВт*год (без ПДВ); розрахункова зміна середньозваженої ціни РДН ОЕС за період 01-10 серпня 2021 р. до середньозваженої ціни РДН ОЕС за період 01-10 липня 2021 р. становить +101,51%; розрахункова зміна середньозваженої ціни РДН ОЕС за період 01-10 серпня 2021 р. до середньозваженої ціни РДН ОЕС за період 01-31 липня 2021 р. становить + 47,30%; 
- довідку від 01.10.2021 за вих. №121/213, відповідно до якої середньозважена ціна купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» в торгівельній зоні Об`єднаної енергетичної системи України (ОЕС), складає за серпень 2021 р. у розмірі 2 076,95 грн/МВт*год (без ПДВ), розрахункова зміна середньозваженої ціни РДН ОЕС за вересень 2021 р. складає 2 230,78 грн/МВт*год (без ПДВ); розрахункова зміна середньозваженої ціни РДН ОЕС за вересень 2021 р. до середньозваженої ціни РДН ОЕС за серпень 2021 р. становить +7,41%;
- довідку від 17.09.2021 за вих. №121/212, відповідно до якої за інформацією, яка розміщена на дату видачі довідки на сайті ДП «Оператор ринку», середньозважена ціна купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» в торгівельній зоні Об`єднаної енергетичної системи України (ОЕС), складає за періоди: 01-31 серпня 2021 р. - 2 076,95 грн/МВт*год (без ПДВ), 01-10 вересня 2021 р. - 2 217,07 грн/МВт*год (без ПДВ); розрахункова зміна середньозваженої ціни РДН ОЕС за період 01-31 серпня 2021 р. до середньозваженої ціни РДН ОЕС за період 01-10 вересня 2021 р. становить +6,75%;
- довідку від 19.10.2021 №121/258, відповідно до якої за інформацією, яка розміщена на сайті ДП «Оператор ринку», середньозважена ціна купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» в торгівельній зоні Об`єднаної енергетичної системи України (ОЕС), складає за періоди: 01-10 вересня 2021 р. - 2 217,07 грн/МВт*год (без ПДВ), 01-10 жовтня 2021 р. - 2 568,15 грн/МВт*год (без ПДВ), розрахункова зміна становить +15,84%; 01-30 вересня 2021 р. - 2 230,78 грн/МВт*год (без ПДВ), 01-10 жовтня 2021 р. - 2 568,15 грн/МВт*год (без ПДВ), розрахункова зміна становить +15,12%;
- довідку від 01.11.2021 за вих. №121/259, відповідно до якої розрахункова зміна середньозваженої ціни закупівлі електричної енергії без урахування тарифу на передачу, на розподіл електроенергії та без урахування ціни універсальної послуги і планових витрат на ринку «на добу наперед» (РДН) в торгівельній зоні Об`єднаної енергетичної системи України за жовтень 2021 року до середньозваженої ціни РДН ОЕС за вересень 2021 року могла складати: середньозважена ціна РДН ОЕС за вересень (період 01-30 вересня 2021) - 2 230,78 грн/МВт*год.; розрахункова середньозважена ціна РДН ОЕС за жовтень (період 01-31 жовтня 2021 р.) - 2 793,44 грн/МВт.*год., розрахункова зміна середньозваженої ціни РДН ОЕС за жовтень 2021 р. до середньозваженої ціни РДН ОЕС за вересень 2021 р. становить +25,22%.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1 статті 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів. 
Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
У відповідності до положень ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Судом вище встановлено, що за результатами процедури закупівлі UA-2020-11-25-001372-а між позивачем та відповідачем укладено договір №854П-Т/121 від 04.01.2021, відповідно до якого відповідач поставив, а позивач прийняв та оплатив електричну енергію.
При цьому, сторони підписали оспорювані додаткові угоди, якими ціна (тарифи) електричної енергії була змінена в бік збільшення.
Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України «Про публічні закупівлі» (тут і далі - у редакції, чинній станом на час укладення договору про закупівлю та оспорюваних додаткових угод до нього).
Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону України «Про публічні закупівлі» відносини, пов`язані зі сферою публічних закупівель, регулюються виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 цього Закону договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Основні вимоги до договору про закупівлю та внесення змін до нього урегульовані статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі», частиною першою якої визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною першою статті 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Частиною четвертою статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції / пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина п`ята статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі»). Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.
У спірних правовідносинах договір про закупівлю та оспорювані додаткові угоди до нього були укладені у період дії положень норм частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» у двох редакціях: 1) Закону № 114-ІХ (договір про закупівлю та додаткові угоди до нього №1 від 14.01.2021 та №1 від 19.03.2021) та 2) Закону № 1530-ІХ (додаткові угоди до договору №60 від 14.07.2021, №3, №4 та №5 від 25.08.2021, №3 від 21.10.2021 та №6 від 26.10.2021).
Тож під час оцінки цих правовідносин суду слід застосовувати законодавство, чинне на момент їх виникнення.
Щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції Закону № 114-ІХ), суд зазначає таке.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції Закону № 114-ІХ, чинній на момент укладення договору про закупівлю та оспорюваних додаткових угод до нього №1 від 14.01.2021 та №1 від 19.03.2021) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Суд звертає увагу, що 24.01.2024 Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі №922/2321/22, в якій вирішувалось питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції Закону № 114-ІХ) збільшувати ціну товару більш ніж на 10% від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.
У пунктах 88-90 наведеної постанови Велика Палата Верховного Суду виснувала, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у разі зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Такий правовий висновок неодноразово також викладався у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.04.2024 у справі №922/433/22, від 01.10.2024 у справі №918/779/23, від 06.02.2025 у справі №910/5182/24, від 18.02.2025 у справі №925/889/23 тощо, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.
Отже, згідно з положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції Закону № 114-ІХ) зміна ціни в договорі закупівлі допускається за таких умов:
-збільшення ціни за одиницю товару до 10 %;
-збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку;
-така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
-така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю;
-обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
До того ж застосована законодавцем при формулюванні цієї норми конструкція "не частіше ніж один раз на 90 днів" фактично надає можливість вносити зміни до ціни товару неодноразово, але лише в межах дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10%.
Щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» у редакції Закону № 1530-ІХ, суд зазначає таке.
Законом № 1530-ІХ внесено зміни до Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції Закону № 114-ІХ, чинній на момент укладення додаткових угод до договору про закупівлю №60 від 14.07.2021, №3, №4 та №5 від 25.08.2021, №3 від 21.10.2021 та №6 від 26.10.2021) та викладено пункт 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону в такій редакції: "Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії".
Внесеними Законом № 1530-IX змінами у першому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» слова "підписання договору про закупівлю" замінені словами "підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару", а друге речення після слів "дизельного пального" доповнено словом "природного". Ці зміни полягали, зокрема, у корегуванні обмеження щодо мінімального 90-денного строку змін до ціни за одиницю товару після підписання договору про закупівлю. Водночас порогове значення у 10 % залишилося незмінним і застосовується й надалі.
Так, на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» у редакції Закону № 114-ІХ, який урегульовував можливість збільшення ціни за одиницю товару не частіше ніж один раз на 90 днів лише з моменту підписання договору про закупівлю, положеннями цього пункту в редакції Закону № 1530-IX визначено, що строк зміни умов договору може відраховуватись як з моменту підписання договору, так і з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Тобто редакцією цієї норми законодавець передбачив лише можливість внесення зміни до ціни договору неодноразово: вперше - один раз у перші 90 днів з дня підписання договору; другий і подальші рази - один раз на 90 днів, які починаються з моменту останньої зміни ціни.
Додатково на підтвердження зазначеного свідчить зміст пояснювальної записки до проєкту Закону № 1530-IX (див. https://itd.rada.gov.ua/billinfo/Bills/pubFile/634356), згідно з якою метою його прийняття було завершити реформу органу оскарження у сфері публічних закупівель, що відповідно дозволяє стверджувати, що подібні зміни вочевидь не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель (виконавцям) після підписання договору збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.
Іншими словами, зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», внесені Законом № 1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанта визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару.
Проте пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» як у редакції, викладеній Законом №114-ІХ, так і в редакції, викладеній Законом № 1530-ХІ, однаково передбачено, що такі обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Водночас положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» у редакції Закону № 1530-ХІ не містять змін щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару, погодженої сторонами договору закупівлі, визначеної попередньою редакцією цієї норми на рівні не більше 10%. У будь-якому випадку загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10% ціни, встановленої в договорі закупівлі.
Філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» унормовано на рівні не більше 10%.
До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10% значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.
Отже, норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону України «Про публічні закупівлі».
Інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10% ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої.
Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону України «Про публічні закупівлі».
Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.
До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10% пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24 з урахуванням наведеного вище аналізу нормативного припису пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», зазначила, що зміна тлумачення зазначеної норми та запровадження протилежного підходу щодо можливості неодноразового збільшення ціни товару на 10 % при кожному внесенні змін до договору про закупівлю більше нагадує власне зміну цієї норми та, як наслідок, порушуватиме принцип правової визначеності.
Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду висновула, що зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10% не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Внесені зміни Законом № 1530-ІХ до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» не стосуються встановленої первісною редакцією цього Закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10%, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24).
Отже, позивач стверджує, що при укладенні оспорюваних додаткових угод відповідач не обґрунтовував підстав для підвищення ціни товару, що є підставою для визнання цих угод недійсними.
Як зазначено судом вище, 04.01.2021 сторони уклали договір №854П-Т/121 про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до якого кількість електричної енергії на 01.01.2021 - 31.12.2021 визначено в обсязі 770 000 кВт*год. 
Так, за умовами Комерційної пропозиції, яка є додатком 1 до цього договору, ціна (тариф) електричної енергії за пропозицією відповідача складала 1,7781 грн/кВт*год. без ПДВ та 2,1337 грн/кВт.*год. з ПДВ.
Водночас, в подальшому сторонами укладалися додаткові угоди, якими було змінено ціну за одиницю товару.
Зокрема, 14.01.2021 укладено додаткову угоду №1, якою збільшено ціну електричної енергії на 0,2112 грн/кВт*год (з ПДВ) до 1,9541 грн/кВт*год без ПДВ та 2,3450 грн/кВт.*год з ПДВ.
19.03.2021 укладено додаткову угоду №1, якою збільшено ціну електричної енергії до 1,98165 горн/кВт.*год без ПДВ та 2,37799 грн/кВт*год з ПДВ.
14.07.2021 укладено додаткову угоду №60, якою сторони домовилися внести зміни до договору та додатків до нього, що містять інформацію про ціну за одиницю (грн/кВт*год.), та викласти ціну за одиницю в такій редакції: споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що: в лютому 2021 р. становить 2,3779 грн/кВт.*год. з ПДВ; в березні 2021 р. становить 2,3619 грн/кВт.*год. з ПДВ; в квітні 2021 р. становить 2,3781 грн кВт*год. з ПДВ; в травні 2021 р. становить 2,3776 грн/кВт.*год. з ПДВ; в червні 2021 р. становить 2,3796 грн/кВт*год. з ПДВ.
25.08.2021 укладено додаткову угоду №3, якою збільшено ціну електричної енергії з серпня 2021 р. до 2,14032 грн/кВт.*год. без ПДВ, додаткову угоду №4, якою збільшено ціну електричної енергії з серпня 2021 р. до 2,31321 грн/кВт.*год. без ПДВ, додаткову угоду №5, якою збільшено ціну електричної енергії з серпня 2021 р. до 2,50322 грн/кВт.*год без ПДВ.
21.10.2021 укладено додаткову угоду №3, якою збільшено ціну електричної енергії з вересня 2021 р. до 2,67357 грн/кВт.*год без ПДВ.
26.10.2021 укладено додаткову угоду №6, якою збільшено ціну електричної енергії з жовтня 2021 р. до 3,08023 грн/кВт.*год без ПДВ.
Отже, з наведеного вбачається, що зазначеними додатковим угодами до договору ціну електричної енергії за 1 кВт.*год збільшено з 1,7781 грн/кВт.*год. без ПДВ до 3,08023 грн/кВт.*год. без ПДВ, що призвело до значного підвищення ціни, а саме на 73,23% від ціни визначеної основним договором, з одночасним зменшенням обсягів постачання з 770 000 кВт*год. до 615 454,17 кВт*год., або на 154 545,83 кВт*год.
При цьому, суд зазначає, що додатковою угодою №1 від 14.01.2021 ціну електричної енергії збільшено на 0,2112 грн/кВт*год. з ПДВ (0,1712 грн/кВт*год. без ПДВ) з 1,7781до 1,9541 грн/кВт*год без ПДВ та з 2,1337 грн/кВт*год. з ПДВ до 2,3450 грн/кВт*год. з ПДВ, що не перевищує 10% ціни договору.
Суд враховує, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18, від 02.12.2020 у справі № 913/368/19, від 11.05.2023 у справі № 910/17520/21).
Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.
При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.
Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Законом України «Про публічні закупівлі» не передбачено форму / вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2025 у справі № 916/747/24).
Параграфом 1 глави 5 розділу І ГПК України унормовані основні положення про докази. При цьому суд виходить із того, що спеціальним законодавством у сфері публічних закупівель не визначено певний орган чи особу, яку законодавець наділив би повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку.
Під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації (наприклад, до цих суб`єктів можна віднести, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10.09.2014 № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові / товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; ТПП України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації, тощо), так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І ГПК України.
Таким чином, з-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 ГПК України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту коливання ціни на товар.
Наведене узгоджується із висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24.
Частиною 1 статті 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За умовами статей 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. 
Так, відповідачем на підтвердження зміни (коливання) ціни на ринку «на добу наперед» долучено до матеріалів справи довідки ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ», дослідивши які суд дійшов висновку, що ці довідки не є належними та допустимими доказами на підтвердження зміни (коливання) цін на РДН на час укладення оспорюваних додаткових угод. 
Зокрема, відповідачем взагалі не долучено до матеріалів справи доказів зміни (коливання) ціни на електричну енергію на ринку «на добу наперед» станом на момент укладення додаткових угод №1 від 19.03.2021 та №60 від 14.07.2021, якими змінено ціну товару з 2,3450 грн/кВт.*год. з ПДВ до 2,3796 грн/кВт.*год з ПДВ.
Додатковими угодами №3, №4 та №5 від 25.08.2021 сторони погодили зміну ціни за електричну енергію з серпня 2021 року, додатковою угодою №3 від 21.10.2021 сторонами погоджено зміну ціни за електричну енергію з вересня 2021 року та додатковою угодою №6 від 26.10.2021 сторони погодили зміну ціни за електричну енергію з жовтня 2021 року, при цьому відповідачем надано суду довідки ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» від 13.08.2021 №121/147, від 01.10.2021 №121/213, від 17.09.2021 за вих №121/212, від 19.10.2021 №121/258, від 01.11.2021 №121/259, дослідивши які суд не може дійти до беззаперечного висновку, що зміни до ціни за електричну енергію, які вносилися згідно з цими додатковими угодами, були пропорційними коливанню цін на ринку.
За таких обставин, суд погоджується із доводами позивача, що відповідач при укладенні оспорюваних додаткових угод №1 від 19.03.2021, №60 від 14.07.2021, №3, №4 та №5 від 25.08.2021, №3 від 21.10.2021 та №6 від 26.10.2021 не обґрунтував підстави для збільшення ціни електричної енергії.
Отже, як зазначено судом вище, внаслідок укладення оспорюваних додаткових угод до договору ціну електричної енергії за 1 кВт.*год збільшено з 1,7781 грн/кВт*год. без ПДВ до 3,08023 грн/кВт.*год. без ПДВ, що призвело до значного підвищення ціни на 73,23%, з одночасним зменшенням обсягів постачання з 770 000 кВт*год. до 615 454,17 кВт*год., або на 154 545,83 кВт*год.
При цьому, судом враховано, що додатковою угодою №1 від 14.01.2021 ціну електричної енергії збільшено на 0,2112 грн/кВт*год. з ПДВ (0,1712 грн/кВт*год без ПДВ) з 1,7781до 1,9541 грн/кВт*год без ПДВ та з 2,1337 грн/кВт*год. з ПДВ до 2,3450 грн/кВт*год. з ПДВ, що не перевищує 10% ціни договору.
За таких обставин дослідивши матеріали справи та заслухавши у судовому засіданні представників сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання оспорюваних додаткових угод №1 від 19.03.2021 та №60 від 14.07.2021, №3, №4 та №5 від 25.08.2021, №3 від 21.10.2021, №6 від 26.10.2021 до договору недійсними, оскільки ними передбачено підвищення ціни на електричну енергію з перевищенням максимального ліміту у 10%, а також за відсутності належного документального обґрунтування, що не відповідає вимогам пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», що має наслідком часткове задоволення цих вимог.
Щодо позовної вимоги ІТФ ім. М.М. Боголюбова НАН України про стягнення з ТОВ «Київські енергетичні послуги» 182 332,73 грн - надмірно сплачених бюджетних коштів, суд зазначає таке.
Позивач зазначає, що грошові кошти в сумі 182 332,73 грн є такими, що були безпідставно отримані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.
Проте суд не може погодитися із доводами позивача про те, що грошові кошти, отримані стороною за договором, можуть стягуватися на підставі ст. 1212 ЦК України, у разі визнання недійсними додаткових угод до цього договору, виходячи з такого.
Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Системний аналіз положень статей 11, 177, 202, ст. 212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Загальна умова частини першої ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна,ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Таким чином, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК.
Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 № 3-11гс15 та від 24.09.2014 № 6-122цс14.
Виключенням є випадки, коли майно безпідставно набуте у зв`язку з зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
У справі, що розглядається, недійсними є додаткові угоди №1 від 19.03.2021 та №60 від 14.07.2021, №3, №4 та №5 від 25.08.2021, №3 від 21.10.2021, №6 від 26.10.2021, укладені до договору. Недійсність цих додаткових угод не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже відносини між ними врегульовані договором, тобто зобов`язання є договірними.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
У ч. 2 ст. 712 ЦК передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
У ст. 669 ЦК визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. 
Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК "Купівля-продаж" і тому як правова підстава такого повернення не може бути застосована ст. 1212 ЦК України.
Наведене узгоджується із висновками викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.
Недійсність додаткових угод №1 від 19.03.2021 та №60 від 14.07.2021, №3, №4 та №5 від 25.08.2021, №3 від 21.10.2021, №6 від 26.10.2021 означає, що зобов`язання сторін регулюються договором №854П-Т/121 про постачання електричної енергії споживачу.
Відповідно до цього договору відповідач повинен був поставити позивачу 770 000 кВт*год. за ціною 1,9541 грн/кВт*год. без ПДВ з урахуванням додаткової угоди №1 від 14.01.2021. 
Однак, ТОВ «Київські енергетичні послуги» поставило відповідно до договору лише 615 454,17 кВт*год. Відповідно, отримана відповідачем оплата за товар, який не був ним поставлений, підлягає стягненню з відповідача на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК, а не ст. 1212 ЦК. На переконання суду, постачання електричної енергії, і її оплата здійснювалися сторонами відповідно до умов укладеного договору.
У п. 13.1. договору встановлено, що умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної у заяві-приєднанні, яка є додатком 2 до цього договору та діє до 31.12.2021 включно, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.
За таких обставин, оскільки між сторонами існують договірні відносини, то правовою підставою для задоволення вимог про стягнення надмірно сплачених коштів (коштів, сплачених за товар, який так і не було поставлено) є ч. 1 ст. 670 ЦК, а ст. 1212 ЦК застосуванню до цих правовідносин не підлягає.
Наведене узгоджується із висновками викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.
Суд звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі 917/1739/17 зроблено висновок, що правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові. Суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом необхідно керуватися при вирішенні спору. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок надмірно сплачених коштів, зазначає, що позивач для визначення загального розміру коштів, які підлягали сплаті за спірний період правомірно застосував тариф у січні 2021 році у розмірі 1,9541 грн/кВт*год. без ПДВ, передбачений додатковою угодою №1 від 14.01.2021, водночас, у подальшому у період з лютого по жовтень 2021 року позивач застосував тариф у розмірі 1,98165 грн/кВт*год. без ПДВ, передбачений додатковою угодою №1 від 19.03.2021, яка визнана судом недійсною.
За таких обставин, суд вважає, що до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, з урахуванням додаткової угоди №1 від 14.01.2021 підлягає застосуванню тариф у розмірі 1,95410 грн/кВт*год. без ПДВ.
Отже, за розрахунком суду виходячи із тарифу 1,95410 грн/кВт*год. без ПДВ, позивач мав сплатити на користь відповідача за отриману електричну енергію у період з січня по жовтень 2021 року включно 1 443 190,79 грн з ПДВ, однак сплатив 1 643 000,00 грн з ПДВ, внаслідок чого розмір надмірно сплачених позивачем бюджетних коштів становить 199 809,20 грн, разом із тим, оскільки суд унеможливлений виходити за межі позовних вимог, відповідно задовольняє позовну вимогу про стягнення надмірно сплачених бюджетних коштів в межах заявленої суми, тобто у розмірі 182 332,73 грн.
ВИСНОВКИ СУДУ.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Інституту теоретичної фізики ім. М.М. Боголюбова Національної академії наук України до ТОВ «Київські енергетичні послуги» в частині визнання недійсними додаткових угод №1 від 19.03.2021 та №60 від 14.07.2021, №3, №4 та №5 від 25.08.2021, №3 від 21.10.2021, №6 від 26.10.2021 та стягнення надмірно сплачених бюджетних коштів у розмірі 182 332,73 грн.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Інституту теоретичної фізики ім. М.М. Боголюбова Національної академії наук України - задовольнити частково.
Визнати недійсною додаткову угоду №1 від 19.03.2021 до договору №854П-Т/121 від 04.01.2021 про закупівлю електричної енергії постачальника, укладеного між Інститутом теоретичної фізики ім. М.М. Боголюбова Національної академії наук України (03143, місто Київ, вулиця Метрологічна, будинок 14-Б; ідентифікаційний код 05417124) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 31; ідентифікаційний код 41916045).
Визнати недійсною додаткову угоду №60 від 14.07.2021 до договору №854П-Т/121 від 04.01.2021 про закупівлю електричної енергії постачальника, укладеного між Інститутом теоретичної фізики ім. М.М. Боголюбова Національної академії наук України (03143, місто Київ, вулиця Метрологічна, будинок 14-Б; ідентифікаційний код 05417124) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 31; ідентифікаційний код 41916045).
Визнати недійсною додаткову угоду №3 від 25.08.2021 до договору №854П-Т/121 від 04.01.2021 про закупівлю електричної енергії постачальника, укладеного між Інститутом теоретичної фізики ім. М.М. Боголюбова Національної академії наук України (03143, місто Київ, вулиця Метрологічна, будинок 14-Б; ідентифікаційний код 05417124) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 31; ідентифікаційний код 41916045).
Визнати недійсною додаткову угоду №4 від 25.08.2021 до договору №854П-Т/121 від 04.01.2021 про закупівлю електричної енергії постачальника, укладеного між Інститутом теоретичної фізики ім. М.М. Боголюбова Національної академії наук України (03143, місто Київ, вулиця Метрологічна, будинок 14-Б; ідентифікаційний код 05417124) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 31; ідентифікаційний код 41916045).
Визнати недійсною додаткову угоду №5 від 25.08.2021 до договору №854П-Т/121 від 04.01.2021 про закупівлю електричної енергії постачальника, укладеного між Інститутом теоретичної фізики ім. М.М. Боголюбова Національної академії наук України (03143, місто Київ, вулиця Метрологічна, будинок 14-Б; ідентифікаційний код 05417124) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 31; ідентифікаційний код 41916045).
Визнати недійсною додаткову угоду №3 від 21.10.2021 до договору №854П-Т/121 від 04.01.2021 про закупівлю електричної енергії постачальника, укладеного між Інститутом теоретичної фізики ім. М.М. Боголюбова Національної академії наук України (03143, місто Київ, вулиця Метрологічна, будинок 14-Б; ідентифікаційний код 05417124) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 31; ідентифікаційний код 41916045).
Визнати недійсною додаткову угоду №6 від 26.10.2021 до договору №854П-Т/121 від 04.01.2021 про закупівлю електричної енергії постачальника, укладеного між Інститутом теоретичної фізики ім. М.М. Боголюбова Національної академії наук України (03143, місто Київ, вулиця Метрологічна, будинок 14-Б; ідентифікаційний код 05417124) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 31; ідентифікаційний код 41916045).
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 31; ідентифікаційний код 41916045) на користь Інституту теоретичної фізики ім. М.М. Боголюбова Національної академії наук України (03143, місто Київ, вулиця Метрологічна, будинок 14-Б; ідентифікаційний код 05417124) 182 332 (сто вісімдесят дві тисячі триста тридцять дві) грн 73 коп. - надмірно сплачених бюджетних коштів та 24 224 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири) грн 00 коп. - судового збору.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повний текст рішення складено: 12.05.2026.

Суддя Віта БОНДАРЧУК