Справа № 560/1817/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

01 травня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:
1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорта військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби згідно підпункту «г» пункту 3 частини 5, підпунктів 7,10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби згідно підпункту «г» пункту 3 частини 5, підпунктів 7, 10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» з подальшим доведенням рішення щодо розгляду рапорта до відома військовослужбовця ОСОБА_1 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.10.2025 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із сімейними обставинами, додавши до нього документи, що підтверджують наявність таких підстав.
У рапорті позивач посилався на необхідність виховання дитини з інвалідністю віком до 18 років за відсутності інших осіб, які зобов`язані її виховувати, а також на необхідність здійснення постійного догляду за дружиною, яка є особою з інвалідністю та потребує постійного стороннього догляду.
Разом з тим, станом на момент звернення до суду рішення за результатами розгляду рапорту відповідачем не прийнято, з військової служби не звільнено.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, звільнення військовослужбовців здійснюється на підставі рапорту, поданого по команді, разом із документами, що підтверджують підстави звільнення.
Разом з тим, як зазначає відповідач, рапорт позивача від 27.10.2025 про звільнення з військової служби до військової частини НОМЕР_1 не надходив.
Відповідач вказує, що позивачем направлено рапорт на адресу: АДРЕСА_1 , яка не є поштовою адресою військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим вказаний рапорт не міг бути отриманий відповідачем.
Також відповідач зазначає, що військова частина НОМЕР_1 не має визначеного постійного місця дислокації та з моменту створення перебуває в районі ведення бойових дій, що ускладнює отримання кореспонденції.
За таких обставин відповідач вважає, що позивач не довів факту належного звернення із рапортом про звільнення у встановленому порядку, а відтак відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити відповідні дії.
Позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначає, що доводи відповідача про ненадходження рапорту є безпідставними. Вказує, що направив рапорт разом із додатками на адресу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), визначену за даними відкритих джерел, що підтверджується відповідними поштовими документами.
На думку позивача, він вчинив усі залежні від нього дії для належного звернення, тоді як посилання відповідача на неможливість отримання кореспонденції не може позбавляти його права на звернення.
Крім того, позивач зазначає, що відповідач, будучи обізнаним про зміст рапорту, не вчинив жодних дій щодо його розгляду.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-механіка НОМЕР_2 механізованого батальйону, на підставі укладеного 20 вересня 2025 року контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу.
27.10.2025 позивачем було підготовлено та направлено до командира військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
До рапорту позивачем було додано такі документи:
1) копію паспорта громадянина України та реєстраційного номера облікової картки платника податків ОСОБА_1 ;
2) копію паспорта громадянки України та реєстраційного номера облікової картки платника податків ОСОБА_2 ;
3) копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_3 від 30.12.2008;
4) копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 , серії НОМЕР_4 від 10.01.2019;
5) копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 14.06.2008;
6) копію посвідчення дитини з інвалідністю серії НОМЕР_6 ; 
7) копію консультативного висновку спеціаліста від 20.06.2025;
8) копію медичного висновку про дитину з інвалідністю до 18 років № 53 від 08.07.2025;
9) копію довідки ЛКК КНП «Центр ПМД Хмельницького району» від 05.09.2025;
10) копію висновку № 396 від 05.09.2025 про наявність порушення функцій організму, у зв`язку з якими особа не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.
Відповідач вказує, що рапорт від 27.10.2025 солдата ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 не надходив.
Зазначає, що позивачем направлено рапорт на адресу: АДРЕСА_1 , яка не є поштовою адресою військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим вказаний рапорт не міг бути отриманий відповідачем.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022.
На час розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби, врегульовано нормами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII), а також нормами «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).
Згідно підпунктом "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону №2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах, зокрема, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
В свою чергу, абзацами сьомим та десятим пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII передбачено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема у разі виховання військовослужбовцем дитини з інвалідністю віком до 18 років, у разі відсутності інших осіб, які зобов`язані її виховувати, а також у разі необхідності здійснення постійного догляду за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
Зокрема, статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Окрім цього, порядок звільнення з військової служби визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).
Пунктом 233 Положення № 1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
- підстави звільнення з військової служби;
- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Абзац другий пункту 12 Положення № 1153/2008 зазначає, що право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Суд зазначає, що подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.
Безпосереднім начальником позивача є командир вказаної військової частини НОМЕР_1 .
Пунктом 1.5 розділу І Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 170 від 10.04.2009, визначено, що для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються:
- згідно підпункту 1 - подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16): на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу щодо, зокрема, звільнення з військової служби.
- згідно підпункту 7 - клопотання посадових осіб у вигляді службової характеристики (додаток 7), рапорту, телеграми, списку, донесення, якщо в умовах особливого періоду неможливо оформити документи, визначені підпунктом 1 цього пункту, - на військовослужбовців, які займають посади, передбачені штатами воєнного часу, щодо призначення на посади, переміщення, звільнення з посад і зарахування у розпорядження та звільнення з військової служби (крім громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, осіб, які призначені або призначаються на посади вищого офіцерського складу, та тих, призначення яких на посади здійснюється за погодженням з Президентом України).
Пункт 12.11 розділу XII Інструкції № 170 визначає, що перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.
Зокрема, відповідно до п. 5 Додатку 19 Інструкції № 170, при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються:
- копія аркуша бесіди;
- копія рапорту військовослужбовця;
- копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років);
- документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин.
Відповідно до пункту 234 Положення №1153/2008 перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає, зокрема, підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин. Також уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.
Отже, документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби.
Судом встановлено, що 27.10.2025 позивачем на адресу військової частини НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку направлено рапорт від 27.10.2025, у якому він просив звільнити його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Водночас відповідач зазначає, що вказаний рапорт до військової частини НОМЕР_1 не надходив.
За доводами відповідача, рапорт було направлено на адресу: АДРЕСА_1 , яка не є поштовою адресою військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим він не міг бути отриманий.
Суд зазначає, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідач зареєстрований за кодом ЄДРПОУ НОМЕР_7 як юридична особа - військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходженням якої визначено АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що позивач направив рапорт про звільнення поштовим відправленням за номером 2900506211970 на адресу: м. Київ, 04119.
Згідно з роздруківкою з вебсайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження зазначеного поштового відправлення, 29.10.2025 воно прибуло до відділення поштового зв`язку 04119 у м. Києві, та 12.11.2025 повернуто відправнику у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання, а не у зв`язку з відсутністю адресата або неможливістю вручення.
Таким чином, позивач вчинив усі залежні від нього дії для направлення рапорту відповідачу.
Разом з тим, як встановлено судом, відповідач не вчинив жодних дій щодо розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, що не спростовано матеріалами справи.
За своєю правовою природою бездіяльність - пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у нерозгляді рапорту позивача від 27.10.2025.
Враховуючи, що відповідачем не прийнято рішення за результатами розгляду зазначеного рапорту, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 27.10.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII, прийняти рішення за результатами його розгляду з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду і прийняте рішення.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, то підстави для розподілу судових витрат відповідно до частини першої статті 139 КАС України, відсутні.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 27.10.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 27.10.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII, прийняти рішення за результатами його розгляду з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду і прийняте рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 01 травня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_8 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_7 ) 	

Головуючий суддя 		Д.А. Божук