Справа № 695/4581/24
2/709/28/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року      селище Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді - Шарої Л.О.,
за участі секретаря судового засідання - Петраш Т.М.,
розглянувши в залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:
Короткий виклад позиції позивача та відповідача.
ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позивач мотивує позов тим, що 08.10.2022 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (надалі - первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 442689 (надалі - кредитний договір), відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача становить: 61 689,57 грн, із якої: заборгованість за тілом кредиту - 7 199,97 грн, заборгованість за відсотками - 54 489,6 грн.
01.02.2024 первісний кредитор - ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу № 01022024. Згідно вказаного договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, позивач набув статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 442689 від 08.10.2022 року.
Покликаючись на приписи цивільного права, позивач просить суд стягнути на його користь із відповідача заборгованість за кредитним договором № 442689 від 08.10.2022 в сумі 61 689,57 грн. та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
03.06.2026 від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення, у котрих він вказує про те, що згідно з пунктом 2.1 електронного кредитного договору № 442689 від 08.10.2022 року, надання коштів позичальнику має здійснюватися виключно у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача. Оскільки за своєю правовою природою договір споживчого кредиту є реальним правочином, обов`язок доведення факту реальної передачі грошових коштів покладається на кредитодавця відповідно до вимог частини другої статті 1046 ЦК України та ст. 81 ЦПК України. Відповідач жодних грошових коштів від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» не отримував. На підтвердження факту реального фінансування позивач долучив до матеріалів справи лист ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20241030-139 від 30.10.2024 про нібито успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 08.10.2022 на суму 10 000,00 грн. Вказаний документ не є первинним бухгалтерським документом у розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не може слугувати безспірним доказом виконання грошових зобов`язань кредитором. Цей лист фіксує лише внутрішній технічний факт формування транзакції у платіжній системі, однак у ньому повністю відсутні унікальні правові ідентифікатори відповідача, такі як його прізвище, ім`я, по батькові чи РНОКПП, що позбавляє суд процесуальної можливості встановити кінцевого власника рахунку та фактичного отримувача коштів. Кредитором не долучено до матеріалів справи Договір про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1 від 03.05.2022, що унеможливлює перевірку повноважень платіжної установи на здійснення операцій від імені МФО та руйнує доказову цінність технічного повідомлення. Водночас, позивачем не надано суду належної платіжної інструкції з відміткою банківської установи про реальне списання вказаної суми з його власного поточного рахунку на користь платіжного агрегатора ТОВ «ПЕЙТЕК» для виконання операцій, як і не надано відповідних реєстрів успішних виплат, передбачених інформаційним протоколом обміну. Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, позивач не надав суду жодного належного чи достовірного доказу, як-от офіційної довідки банку-емітента, який би безспірно підтверджував, що електронний платіжний засіб, на який нібито зарахувалися кошти, дійсно відкритий на ім`я відповідача та перебував у його володінні. Наданий позивачем внутрішній розрахунок заборгованості станом на 01.02.2024 є одностороннім документом, що відображає виключно внутрішньоордерні бухгалтерські проведення самого МФО. 
Відповідач зазначає, що у межах даного спору позивач зобов`язаний надати суду безперечні докази того, що електронний правочин був підписаний особисто відповідачем за допомогою належного йому електронного підпису або одноразового ідентифікатора. Долучені позивачем анкета та електронна оферта є лише технічним підтвердженням факту автоматичного заповнення відповідних вебформ на сайті первісного кредитора невстановленою особою, що за умов категоричного заперечення відповідача не може слугувати безспірним доказом його особистого волевиявлення на укладення правочину. 
Також відповідач вказує на те що односторонній розрахунок заборгованості відображає виключно арифметичні нарахування фінансової установи, які не підкріплені належними первинними документами банку-емітента, що підтверджували б реальний рух коштів.
Окремо відповідач вказує на те, що критичної оцінки потребує надана позивачем довідка про ідентифікацію, яка підписана кваліфікованим електронним підписом директора ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 19.11.2024. Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, договір факторингу укладено 01.02.2024. Відтак, на момент створення вказаної довідки первісний кредитор вже був повністю позбавлений права вимоги та статусу володільця відповідної бази персональних даних. Створення такого документа «заднім числом» виключно для цілей судового розгляду свідчить про штучне формування доказової бази та недопустимість даного доказу в силу вимог статті 78 ЦПК України. 
Відповідач зазначає, що він із 07.12.2022 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 622/ос прийнятий на військову службу та зарахований до списків особового складу. Наразі проходить військову службу на посаді водія-пожежного першої секції протипожежного захисту, що беззастережно підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 , а також офіційною відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 11.05.2026 за вихідним номером 08/11478-26-Вих. Відповідно до імперативних вимог ч. 5 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям проценти за користування кредитом, пеня, штрафи за невиконання зобов`язань перед фінансовими установами не нараховуються. Позивач у долученому до справи розрахунку здійснює нарахування процентів за договірною ставкою за весь період, включаючи період перебування відповідача на службі, чим грубо ігнорує його особливий статус та прямо порушує норми спеціального законодавства України. З моменту зарахування відповідача до списків військової частини, а саме з 07.12.2022, будь-яке нарахування відсотків фінансовою компанією є абсолютно нелегітимним, а тому суми процентів, нараховані після цієї дати, підлягають безумовному виключенню з позовних вимог, що повністю руйнує розрахунок ціни позову, наданий позивачем.
За таких обставин відповідач просить суд відмовити у позовних вимогах в повному обсязі.
08.06.2026 від представника позивача надійшла заява, у котрій позивач вважає аргументи у письмових поясненнях відповідача безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання. Зазначає, що 08.10.2022 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №442689, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу грошові кошти, а Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Відповідно до пп. 2.1. кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_3 . На підтвердження перерахування коштів Позивачем було надано копію Повідомлення про перерахування коштів за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №442689 від 08.10.2022. Крім того, слід врахувати що наданий Позивачем "Розрахунок заборгованості за кредитним договором №442689 від 08.10.2022 містить деталізовані щоденні нарахування процентів, комісій та штрафів, що дозволяє встановити рух коштів та розмір заборгованості. Цей документ містить усі необхідні відомості для ідентифікації боргу за цим конкретним кредитним договором, включаючи відомості про позичальника та номер і дату кредитного договору. Також, Позивачем було надано до суду першої інстанції усі кредитні документи, які Позивачем було отримано від первісного кредитора на підтвердження заборгованості за даним кредитним договором. У сукупності з Відомістю, ці документи дозволяють повною мірою встановити умови кредиту та нарахування заборгованості згідно кредитного договору №442689 від 08.10.2022. Більше того, згідно наданого розрахунку заборгованості ОСОБА_1 було здійснено часткове добровільне виконання умов кредитного договору, а саме сплачено тіла та відсотків на загальну суму 6337,63 грн. 
Позивач вказує на те, що відповідачем, у свою чергу не було надано жодних власних контррозрахунків на спростування наявності та розміру заборгованості. Відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків не свідчить про відсутність у Відповідача заборгованості, оскільки згідно з умовами кредитного договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача. ТОВ «Селфі Кредит» не створює окремий рахунок для Позичальника, а надає кошти на уже існуючий, а, отже, не може мати доступу до таких рахунків для того, аби отримати інформацію щодо вчинених фінансових операцій.
Представник позивача також зазначає, що кредитний договір №442689 від 08.10.2022 підписаний електронним цифровим підписом; зміст та форма договору відповідає Закону України «Про електронну комерцію». 
Щодо розміру нарахованих процентів за користування кредитними коштами, то позивач вказав на те що таке нарахування встановлено умовами договору, відповідач був належним чином проінформований з умовами договору і погодився з ними, шляхом його підписання, він свідомо уклав даний договір, маючи можливість розрахувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з його прийняттям. 
Позивач просить позов задовільнити.
Рух справи.
29.11.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в особі свого представника - Котишин І.Б., через систему «Електронний Суд» в електронній формі звернулося до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ушакової К.М. від 05.12.2024 матеріали указаної позовної заяви передано до Чорнобаївського районного суду Черкаської області для розгляду за підсудністю.
Дана справа надійшла до Чорнобаївського районного суду Черкаської області 27.12.2024.
Згідно з ухвалою судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27.12.2024 прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10.02.2025 задоволено клопотання представника відповідача - адвоката Крилова Д.А. та зупинено провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 на військовій службі у складі Збройних Сил України, під час воєнного стану.
19.05.2026 на адресу суду від в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_2 надійшов лист від 11.05.2026 № 08/11478-26-Вих, згідно з яким солдат ОСОБА_1 дійсно проходить службу в Головному центрі на посаді водія-пожежного першої секції протипожежного захисту групи протипожежного захисту, станом на дату надання відповіді безпосередню участь в бойових діях не бере.
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21.05.2026 поновлено провадження у справі та призначене судове засідання.
03.06.2026 від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення, за змістом яких він позовні вимоги не визнав.
Від представника позивача 05.06.2026 надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.
Відповідачем 03.06.2026 до суду подано клопотання про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у матеріалах справи доказів та з урахуванням правової позиції відповідача, викладеної у його додаткових письмових поясненнях.
Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Оскільки судом вжиті вимоги закону щодо повідомлення позивача та відповідача про розгляд справи, вони вважаються такими, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, до суду позивач та відповідач скерували заяви про розгляд справи без їх участі, суд постановив ухвалу із внесенням її до протоколу судового засідання про розгляд справи за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Між сторонами виник спір у сфері споживчого кредитування щодо неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору.
Суд установив, що 08.10.2022 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 442689 (а.с. 36-57).
Договір підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора «М027», що був надісланий останньому на вказаний ним номер телефону - НОМЕР_4 (а.с. 59).
Згідно з п. 1.3 -1.6 Договору, Кредитодавець - ТОВ «Селфі Кредит» надає Позичальнику - відповідачу кредит у розмірі 10 000,00 грн, строк кредиту - 365 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 5 днів, у споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених договором, на підставі звернення до товариства у паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора, тип процентної ставки - фіксована, проценти нараховуються за користування кредитом - 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби.
Згідно з п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_3 .
Для підтвердження ознайомлення відповідача з умовами договору про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 442689, позивачем наданий Паспорт споживчого кредиту, котрий також підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (а.с. 33-35).
Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості вчинення правочинів в електронній формі визначені положеннями Закону України «Про електронну комерцію».
Так, ст. 3 Закону містить визначення термінів, зокрема:
- електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;
- одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Згідно з ч. 6 цієї ж статті Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Зі змісту ч. 8 цієї ж статті Закону вбачається, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
У ч. 12 цієї ж статті Закону передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно зі ст. 12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що Договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 442689 від 08.10.2022 підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже вказаний правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, а укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності Договору № 442689 від 08.10.2022, він недійсним не визнаний. Також відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення відповідача було обмеженим і не відповідало йог внутрішній волі. Викладені у договорі істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання сторонами договору.
Разом із тим, досліджений судом Договір № 442689 від 08.10.2022 містить повні анкетні дані відповідача, зокрема його прізвище, ім`я та по батькові, серію і номер паспорта, адресу зареєстрованого місця проживання, а також номер контактного телефону. Зазначені відомості є персональними даними з обмеженим доступом та не можуть бути отримані чи використані сторонньою особою без волевиявлення їх носія або без фактичної участі такої особи у правовідносинах. Відповідачем не надано жодних послідовних, логічних та належних пояснень щодо того, яким чином його анкетні та паспортні дані були відображені у спірному договорі. У матеріалах справи відсутні будь-які звернення відповідача до правоохоронних органів чи інших компетентних установ із заявами про втрату документів, підробку підпису або неправомірне використання його персональних даних.
Суд установив, що ТОВ «Селфі-Кредит» свої зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту № 442689 від 08.10.2022 виконало у повному обсязі, перерахувавши відповідачу 08.10.2022 на його картковий рахунок № НОМЕР_3 - 10 000,00 грн. Це підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» за вих. № 20241030-139 від 30.10.2024 17:06:08 (а.с. 61). 
Доводи відповідача про те, що позивач не надав суду доказів отримання відповідачем коштів від кредитора в якості позики чи кредиту суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки факт надання коштів підтверджуються, власне, наявними у матеріалах справи Договором про надання споживчого кредиту № 442689 від 08.10.2022, який є дійсними в силу приписів ст. 204 ЦПК України про правомірність правочинів. При цьому вимог щодо визнання цього договору недійсними чи встановлення факту його неукладеності до суду заявлено не було. Зазначений правочин підтверджує факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання в кредит відповідачу коштів у погодженому розмірі та строк.
Слід зазначити, що зазначені відповідачем у кредитному договорі реквізити електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_3 (маска картки) співпадають з реквізитами номера картки - № НОМЕР_3 , вказаними у листі ТОВ «ПЕЙТЕК» за вих. № 20241030-139 про здійснення успішного переказу коштів. Разом з тим, відповідачем до суду не надано доказів неналежності йому вказаного електронного платіжного засобу або використання цієї картки третіми особами, без згоди відповідача.
Відповідачу слід врахувати, що принцип змагальності, закріплений у ст. 12 ЦПК України, полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс..
Суд вважає доведеним виконання первісним кредитором - ТОВ «Селфі-Кредит» зобов`язань за Договором № 442689 від 08.10.2022 та отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 10 000,00 грн.
Матеріали справи не містять доказів про належне виконання відповідачем умов вказаного договору, внаслідок чого у відповідача наявна заборгованість.
Щодо нарахування первісним кредитором процентів за користування кредитними коштами, то суд зазначає таке.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст 1050 ЦК України. Тобто, після припинення строку кредитного договору, проценти не нараховуються. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 31.10. 2018 у справі № 202/4494/16-ц.
Водночас, відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Згідно з положеннями Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Верховний Суд у постанові від 15.07.2020 у справі № 199/3051/14 виклав висновок про перелік необхідних документів, які підтверджують статус особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей".
У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року N 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року N 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 426/4264/19.
Відповідачем до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі був наданий витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.12.2022 № 612-ОС, відповідно до якого з ОСОБА_3 укладено контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України строком на 3 роки, з 07.12.2022 прийнятий на військову службу за контрактом осіб (а.с. 139). 
Разом з тим, відповідно до листа в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_4 від 11.05.2026 № 08/11478-26-Вих, солдат ОСОБА_1 дійсно проходить службу в Головному центрі на посаді водія-пожежного першої секції протипожежного захисту групи протипожежного захисту, станом на дату надання відповіді безпосередню участь в бойових діях не бере (а.с. 163).
Зазначене вказує на те, що на час укладення Договору № 442689 від 08.10.2022 та в період виконання його умов, а також станом на час розгляду справи, відповідач мав та має статус військовослужбовця ЗСУ та на нього поширюються пільги, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Тобто, у відповідача відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом та інших платежів.
З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання про те, що наявні підстави для застосування до відповідача ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому нарахування процентів за користування кредитними коштами є безпідставним.
Позивачем, на підтвердження заявлених позовних вимог було надано розрахунок заборгованості по Договору № 442689 від 08.10.2022, складений ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» станом на 01.02.2024, згідно якого заборгованість складає 61 689,57 грн, із якої: заборгованість за тілом кредиту - 7 199,97 грн, заборгованість за відсотками - 54 489,6 грн. Відповідачем було сплачено - 6 337,63 грн, із яких зараховано на погашення тіла кредиту - 2 800,03 грн, процентів - 3 537,60 грн (а.с. 62-75).
Враховуючи наявність у відповідача пільги щодо ненарахування процентів за користування кредитом, часткову сплату заборгованості (на суму 6 337,63 грн), то він має заборгованість по договору № 442689 від 08.10.2022 в сумі 3 662,37 грн (10 000,00 грн - суму 6 337,63 грн).
01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» як клієнтом та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» як фактором було укладено договір факторингу № 01022024, відповідно до умов якого Фактору передано право вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами. Здійснення оплати фінансування до вказаному договору факторингу позивач підтвердив платіжною інструкцією (а.с. 76-85).
Факт набуття права грошової вимоги позивачем до відповідача за Договором № 442689 від 08.10.2022 позивач підтвердив витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 01022024 (а.с. 86).
Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Статтею ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення із відповідачем Договору факторингу, виконання первісним кредитором умов Договору про надання споживчого кредиту від 22.10.2022, отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 10 000,00 грн, набуття позивачем права вимоги до відповідача та наявність заборгованості. Однак, позивач набув право грошової вимоги до відповідача у розмірі заборгованості, яка була перед первісним кредитором, тобто на суму 3 662,37 грн.
За таких обставин позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжної інструкції № 7989 від 26.11.2024 позивачем при поданні цієї позовної заяви до суду сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог (на суму 3 662,37 грн, що становить 6 % від ціни позову), суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам, у розмірі 145,34 грн.
Покликаючись на положення статей 259,263-265 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Частково задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 442689 від 08.10.2022 в розмірі 3 662 (три тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 37 копійок, судовий збір у розмірі 145 (сто сорок п`ять) гривень 34 копійки, а всього - 3 807 (три тисячі вісімсот сім) гривень 71 копійки.
У решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, м. Львів, 79029;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Суддя          Л.О. Шарая