ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" червня 2026 р.	 	Справа № 916/1158/26	
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Букарова Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 39/1; код ЄДРПОУ 42129888), 
до: Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини (району) (67701, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Лікарняна, буд. 1-А; код ЄДРПОУ 08124865),
про стягнення 1340382,24 грн. 
За участю представників сторін:
від позивача – адвокат Сурикова І.А., ордер серія ВЕ №1190792;
від відповідача – Турченко О.В., самопредставництво.
Обставини справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини (району) про стягнення суми заборгованості у розмірі 1340382,24 грн. Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд стягнути з відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу № 100/237 від 03.12.2025.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2026 справу № 916/1158/26 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.
Ухвалою суду від 31.03.2026 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1158/26. Справу № 916/1158/26 постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 28.04.2026 о 12:00 год. 
16 квітня 2026 року до суду від Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини (району) надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки у КЕВ м. Одеса були відсутні бюджетні асигнування для оплати заборгованості за договором, а тому несплаченою залишилася сума в розмірі 1340382,24 грн.
Крім того, додаткові угоди № 1 від 30.12.2025 та № 3 від 30.01.2026 укладені з перевищенням максимального ліміту щодо зміни ціни у розмірі 10%, встановленого нормами пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі". Тобто вимоги про сплату грошових коштів у розмірі 1340382,24 грн, є такими що не ґрунтуються на умовах Договору № 100/37 від 03.12.2025, а тому вони не підлягають задоволенню на підставі ст.ст. 216, 1212 ЦК України.
Відповідач також зазначає, що укладенням указаних додаткових угод до договору закупівлі електричної енергії порушені матеріальні інтереси держави, оскільки з урахуванням додаткових угод військові формування фактично отримали менше електричної енергії у порівнянні з договором за значно вищою ціною.
Крім того, позивачем не доведено понесення будь-яких майнових втрат від виконання умов договору № 100/237 від передачі у 2025-2026 році 1294229,822 кВт/год. за ціною визначеною у комерційній пропозиції переможця закупівлі UA-2025-11 26-013372, тобто ціною за одиницю - 7,08192994 UAH без ПДВ.
Вказаний відзив на позовну заяву з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
21 квітня 2026 року до суду від ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що відповідач не заперечив обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема, щодо: укладання сторонами 03.12.2025 Договору про постачання електричної енергії № 100/237; обсягу постачання/споживання електричної енергії в період дії Договору. Також відповідачем разом із відзивом на позовну заяву не подано жодних доказів на обґрунтування його заперечень по суті позовних вимог.
Позивач звертає увагу, що проект Договору про постачання електричної енергії з відповідними додатками був запропонований саме замовником (відповідачем). Механізм розрахунку ціни на електричну енергію був запропонований відповідачем, як замовником закупівлі, а позивач лише погодився постачати електричну енергію на таких умовах, в результаті чого, сторони дійшли взаємної згоди, уклавши спірний договір.
Аналіз умов укладеного договору та комерційної пропозиції, що є його невід`ємною частиною, свідчить про те, що сторонами було погоджено формульний механізм визначення ціни електричної енергії, відповідно до якого ціна за одиницю товару визначається за формулою, яка зазначена в Договорі на Додатку 2 до Договору.
З огляду на вказане, твердження відповідача про те, що відбулась зміна істотних умов договору, є його особистим припущенням та не узгоджується з положеннями Договору та вищезазначеними приписами законодавства.
Вказану відповідь на відзив з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
У підготовчому засіданні 28.04.2026 суд оголосив перерву до 12:20 год. 26.05.2026. 
30 квітня 2026 року до суду від Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини (району) надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що діяльність Білгород-Дністровської КЕЧ (району) відповідно положення про КЕЧ (району) у період дії воєнного стану в Україні повністю підпорядкована меті підтримання військ (сил) у стані високої бойової та мобілізаційної готовності, визначеної наказом Міноборони від 03.07.2013 № 448, у першу чергу тих військ (сил), що згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України «Деякі питання безперебійного забезпечення електричною енергією, природним газом, водо- та теплопостачанням військових частин Збройних Сил» від 13.05.2009 № 520-р не підлягають відключенню від мереж електропостачання (включені у додаток №1 до договору від 03.12.2025 №100/237).
Укладання додаткової угоди № 3 від 30.01.2026 відбулось за наслідками отримання від позивача листа № 17-08/131/17-14/26 від 16.01.2026, яким постачальник повідомив, що з 01.01.2026 договір вважається зміненим на запропонованих електропостачальником умовах – якщо споживач не надав електропостачальнику письмову заяву про незгоду/неприйняття змін у встановлений цим пунктом термін.
Як наслідок отримання цього звернення, висловлення такої незгоди з боку споживача у строки, визначені пунктом 3.2.4 глави 3.2 розділу III ПРРЕЕ, є неможливими, оскільки зі змісту цього листа постачальник вважає зміненими вже з 01.01.2026, при цьому достеменно обізнаний із тим, що договір від 03.12.2025 №100/237 укладений з урахуванням постанови Особливостей, а будь-які перебої у процесі постачання електричної енергії за точками об`єктів, від яких забезпечуються військові частини, що несуть бойове чергування може негативно вплинути на стан обороноздатності країни.
Сума 1340382,24 грн заявлена позивачем до стягнення у 2026 році є вартістю фактично спожитої електричної енергії 157723,277 кВт/год, що перевищує пропозицію позивача 11438418,80 грн з ПДВ як переможця закупівлі UA-2025-11 26-013372-a, зроблену ним за ціною 8,498315928 грн за 1 кВт/год з ПДВ в умовах запровадження воєнного стану для потреб військових частин, які несуть бойове чергування на території Одеської області та не підлягають відключенню від мереж електропостачання, не перевищує та входить до обсягів 1345963 кіловат-година, виходячи із обсягів фактичного споживання у січні 2026 – 728887,645 кВт/год за наслідками якого відповідачем сплачено у 2026 році 6614487,60 грн.
Вказані заперечення на відповідь на відзив з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.
Ухвалою суду від 26.05.2026 закрито підготовче провадження у справі № 916/1158/26, призначено справу до судового розгляду по суті на 25.06.2026 о 14:10 год., викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 25.06.2026 о 14:10 год.
Представник позивача у судовому засіданні 25.06.2026 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у заявах по суті справи.
Представник відповідача у судовому засіданні 25.06.2026 позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які викладені у заявах по суті справи.
У судовому засіданні 25.06.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду і повідомлено представників сторін про час складення повного рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд
ВСТАНОВИВ:
Матеріали справи свідчать, що 03 грудня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (надалі – постачальник або позивач) і Білгород-Дністровською квартирно-експлуатаційною частиною (району) (надалі – споживач або відповідач) був укладений Договір про постачання електричної енергії споживачу № 100/237 (надалі – Договір).
Відповідно до умов п. 2.1. Договору постачальник зобов`язується постачати електричну енергію споживачу, а споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії в порядку та на умовах, передбачених цим Договором.
Найменування предмета закупівлі за цим Договором відповідно до коду національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" 09310000-5 "Електрична енергія" (надалі – Товар) (п. 2.2. Договору)
Відповідно до умов п. 3.1. Договору строк (термін) поставки товару визначається з дати зазначеної в заяві до Договору про постачання електричної енергії споживачу (надалі – Заява) за формою, яка є Додатком № 4 до Договору, до 31.01.2026 (включно).
Підпунктом 5.1.1. Договору встановлено, що ціна за одиницю Товару включає тариф на послуги з передачі електричної енергії, що затверджується Регулятором, та всі інші складові ціни за одиницю Товару, необхідні для виконання Договору та не включають вартість послуг з розподілу електричної енергії, яка оплачується Споживачем самостійно. Ціна за одиницю Товару на дату укладання Договору з урахуванням усіх її складових установлюється в додатку 2 до Договору.
Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 5.3. Договору).
Згідно абз. 1 підпункту 5.3.1. Договору оплата товару за цим Договором здійснюється на підставі підписаного сторонами Акту, за формою, визначеною в додатку 3 до цього Договору, протягом 30 робочих днів із дати підписання споживачем Акту за відповідний розрахунковий період.
Відповідно до абзацу 4 підпункту 5.3.1. Договору сторони домовились, що фактична ціна за одиницю Товару розраховується (змінюється) відповідно до порядку, зазначеного в додатку 2 до Договору, про що сторонами укладається додаткова угода, в якій обов`язково відображається похідна від зміни ціни за одиницю товару, зміна ціни Договору та/або планового обсягу товару.
Умовами Договору (абзац 5-6 підпункту 5.3.1.) передбачено, що обсяг фактичного споживання електричної енергії визначається відповідно до даних комерційного обліку, які формуються на передаються в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії
При цьому, у разі недовикористання чи перевищення запланованого обсягу споживання визначеного в таблиці № 2 додатка 1, споживач сплачує лише за фактично спожиту електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку без відшкодування Постачальнику збитків та без застосування до споживача санкцій.
Водночас, підпунктом 5.3.2. Договору встановлено, що акт складається, підписується Постачальником на надається Споживачу для підписання щомісяця до 10 числа місяця наступного за розрахунковим періодом. Споживач розглядає та підписує Акт протягом п`яти робочих днів або в цей же строк надсилає Постачальнику вмотивовану відмову від його підписання.
Відповідно до підпункту 6.2.1. пункту 6.2. Договору споживач зобов`язався забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитого Товару згідно з умовами цього Договору.
Згідно з підпунктом 7.2.1. Договору постачальник зобов`язується забезпечувати належну якість надання послуг з постачання товару відповідно до вимог чинного законодавства України та Договору
Відповідно до умов п. 9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. 
Відповідно до умов п. 13.1. Договору він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками ( у разі їх використання) та діє до 31.01.2026 року (включно), а в частині виконання зобов`язань сторонами – до повного їх виконання.
Постачання електричної енергії в межах строків дії Договору відбувалось постачальником за точками комерційного обліку, зазначені споживачем в Додатку 1 до Договору.
В переліку операторів системи розподілу, в межах, яких постачальник здійснює поставку товару споживачу вказані – АТ "ДТЕК Одеські електромережі" та АТ "Укрзалізниця".
В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод № 1 від 30.12.2025, № 2 від 12.01.2026, № 3 від 30.01.2026, в яких вносились зміни щодо ціни за одиницю товару, та було викладено п. 5.1. Договору у новій редакції, зокрема:
"5.1. Ціна Договору з загального фонду державного бюджету України становить 11438418,80 грн, у тому числі ПДВ 1906403,13 грн". 
Вказані додаткові угоди підписані сторонами без будь-яких претензій та зауважень.
Позивач зазначає, що згідно даних комерційного обліку отриманих від АТ ДТЕК "Одеські електромережі" відповідач у січні 2026 року спожив електричну енергію в кількості 724489 кВт*год.
Згідно даних комерційного обліку отриманих від АТ "Укрзалізниця" відповідач у січні 2026 року спожив електричну енергію в кількості 5006 кВт*год.
Загальний обсяг спожитої електричної енергії в січні 2026 року в кількості становить 729495 кВт*год. 
Позивачем був виставлений відповідачу рахунок № 100/237/1/1 від 10.02.2026 на суму 7961498,34 грн, який разом з актом прийняття-передавання товарної продукції були направлені споживачу на електронну адресу та поштову адресу.
В свою чергу відповідач частково сплатив рахунок № 100/237/1/1 від 10.02.2026, лише у розмірі 6621116,10 грн.
Отже, в результаті неповного виконання відповідачем зобов`язань за Договором щодо повної та своєчасної оплати за спожиту в період січень 2026 року електричну енергію, заборгованість відповідача перед позивачем складає 1340382,24 грн.
Станом на час звернення позивача з позовною заявою до суду, відповідач обов`язок по сплаті заборгованості у розмірі 1340382,24 грн не виконав.
Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.
Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" підлягають задоволенню, з таких підстав.
За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України). За приписами частини 2 цієї ж статті, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Статтями 525, 526 і 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму їх використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно з п. 1.2.15. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 за № 312 (надалі - ПРРЕЕ), укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Договори, передбачені цими Правилами, укладаються у письмовій формі в паперовому або в електронному вигляді. Для укладення договору шляхом приєднання до умов договору, друга сторона підписує заяву-приєднання. Договір може бути укладений, змінений та розірваний за допомогою інформаційно-комунікаційних систем та/або засобів електронної комунікації, зокрема через особистий кабінет у вигляді електронного документа. Створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання, знищення електронних документів під час укладання, виконання, зміни та розірвання договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії та використання електронної ідентифікації при укладанні договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії за допомогою інформаційно-комунікаційних систем та/або засобів електронної комунікації здійснюється з урахуванням Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг". Початок виконання умов договору, передбаченого цими Правилами, може встановлюватися за погодженням сторін. Порядок створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання, знищення електронних документів, у тому числі під час укладання, зміни, виконання та розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, визначається в угоді про електронний документообіг, укладеній між споживачем та іншим учасником роздрібного ринку електричної енергії. Угода про електронний документообіг має містити інформацію щодо інформаційно-комунікаційної системи та/або засобу електронної комунікації, які використовуються учасником роздрібного ринку електричної енергії для електронної взаємодії зі споживачем. На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Електропостачальники зобов`язані повідомляти оператора системи розподілу (передачі) про укладення та розірвання договору із споживачем в установленому цими Правилами порядку. При переході права власності (користування) на об`єкт до нового власника (користувача) переходять права та обов`язки за договорами, укладеними відповідно до цих Правил, крім випадків, передбачених законодавством.
Пунктами 3.1.7., 3.1.8. ПРРЕЕ встановлено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному веб-сайті електропостачальника, договір укладається у письмовій формі шляхом підписання сторонами цілісного документа або обміну документами у порядку, встановленому Цивільним кодексом України та/або Господарським кодексом України та цими Правилами, у тому числі за допомогою інформаційно-комунікаційних систем та/або засобів електронної комунікації. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються, у письмовій формі, а у випадку укладення договору за допомогою інформаційно-комунікаційних систем та/або засобів електронної комунікації у формі електронного документа та підписуються обома сторонами. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.
За умовами п. 4.3. ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.
Згідно з п. 4.12. ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.
Відповідно до п. 4.13. ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.
Згідно з п. 4.14. ПРРЕЕ платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу. Платіжні документи (рахунки) надаються електропостачальниками споживачам безкоштовно. Платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на веб-сайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу. Платіжний документ (рахунок) має надаватися споживачу в терміни та спосіб, визначені відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції або умов договору. Датою отримання платіжного документа вважається: 1) дата вручення, що підтверджується підписом одержувача (споживача або його уповноваженої особи); 2) дата його отримання від кур`єра; 3) відмітка про реєстрацію вхідної кореспонденції; 4) дата його відкриття споживачем на персональній сторінці (особовому кабінеті) споживача на офіційному веб-сайті електропостачальника, оператора системи, що може бути підтверджено програмною платформою, яка забезпечує роботу персональної сторінки з визначенням дати та часу його відкриття; 5) дата отримання іншими засобами комунікації (електронною поштою, факсимільним зв`язком тощо) чи в інший спосіб з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу та комерційною пропозицією та/або договором споживача на розподіл (передачу) електричної енергії; 6) третій календарний день з дати його отримання поштовим відділенням зв`язку, на території обслуговування якого розташований об`єкт споживача (у разі направлення засобами поштового зв`язку рекомендованим або цінним листом). Вимоги щодо порядку та форми надання інформації в платіжних документах (рахунках) електропостачальника встановлені розділом ІХ цих Правил.
Положеннями п. 5.2.1. Правил встановлено, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів та на всі види забезпечення виконання зобов`язань споживачем щодо оплати договірних обсягів споживання електричної енергії у формі і видах, передбачених законодавством України.
Пункт 3 ч. 1 ст. 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначає, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Згідно частини 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За умовами ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем на підставі Договору виникли зобов`язальні правовідносини, згідно з якими позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб його електроустановок, а відповідач оплачує позивачу вартість використаної (поставленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. 
Згідно абз. 1 підпункту 5.3.1. Договору оплата товару за цим Договором здійснюється на підставі підписаного сторонами Акту, за формою, визначеною в додатку 3 до цього Договору, протягом 30 робочих днів із дати підписання споживачем Акту за відповідний розрахунковий період.
На обсяг спожитої електричної енергії в кількості 729495 кВт/год. позивач виставив відповідачу рахунок № 100/237/1/1 від 10.02.2026 на суму 7961498,34 грн, який разом з актом прийняття-передавання товарної продукції були направлені споживачу на електронну адресу та поштову адресу.
Проте, відповідач в порушення вищевказаних норм законодавства та умов Договору, вартість спожитої електроенергії у січні 2026 року сплатив частково, внаслідок чого станом на час вирішення спору за відповідачем рахується прострочена заборгованість за активну електроенергію перед позивачем у розмірі 1340382,24 грн. 
Приймаючи до уваги встановлення судом під час розгляду справи обставин наявності у відповідача заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу у розмірі 1340382,24 грн, враховуючи, що бездіяльність відповідача, яка виражається у несплаті цих коштів, суперечить вищевказаним нормам права та договору, а також те, що в установленому порядку відповідач обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, нормативно та документально доведеним, та підлягає задоволенню.
Щодо доводів відповідача про неможливість здійснення оплати заборгованості у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань, суд зауважує наступне. 
Згідно з ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
За приписами статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Положеннями ст. 617 ЦК України прямо передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.
Європейським судом з прав людини в рішеннях від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. 
Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, що відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань, або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання (постанови Верховного Суду від 21.02.2022 у справі 925/1545/20, від 25.06.2020 у справі №910/4926/19, від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19, від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17).
До того ж, ст. 1 ЦК України визначено, що однією з ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й державних організацій, а тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують та не заперечують обов`язку такого органу, який виступає стороною зобов`язального правовідношення, від його виконання належним чином.
Отже, доводи відповідача щодо вищевикладеного судом не приймаються.
Інші доводи відповідача, викладені ним у заявах по суті справи, в частині невизнання позовних вимог, підлягають відхиленню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються фактично встановленими судом обставинами та матеріалами справи.
Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.
Відповідно до частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача. 
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини (району) (67701, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Лікарняна, буд. 1-А; код ЄДРПОУ 08124865) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 39/1; код ЄДРПОУ 42129888) заборгованість в розмірі 1340382,24 грн, на р/р НОМЕР_1 МОУ АТ “Ощадбанк” України, код 42129888, МФО 326461, отримувач – ТОВ “Миколаївська електропостачальна компанія”.
3. Стягнути з Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини (району) (67701, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Лікарняна, буд. 1-А; код ЄДРПОУ 08124865) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 39/1; код ЄДРПОУ 42129888) судовий збір у розмірі 16084,59 грн, на р/р НОМЕР_2 в ПАТ “БАНК ВОСТОК”, МФО 307123, код 42129888, отримувач - ТОВ “Миколаївська електропостачальна компанія”.
4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.
Повне рішення складено 03.07.2026.

Суддя Нікітенко С.В.