П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/4994/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кушнір В.О. 
Суддя-доповідач - Гонтарук В. М. 
15 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гонтарука В. М. 
суддів: Білої Л.М.  Моніча Б.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року (ухвалене в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
27.01.2026 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
Сьомий апеляційний адміністративний суд, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 (далі - позивач), перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058).
02.08.2024 ОСОБА_1 подав заяву на перерахунок пенсії "Допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами” для призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області від 09.08.2024 за №241670074927 позивачу відмовлено у виплаті грошової допомоги. Вказано, що в результаті розгляду документів ОСОБА_1 страховий стаж становить 42 роки 4 місяці 21 день, спеціальний стаж, що дає право на пенсію по вислузі років - 28 років 1 місяць 9 днів.
Враховуючи вищевикладене, право на встановлення грошової допомоги у розмірі 10 пенсій згідно до 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у ОСОБА_1 відсутнє у зв`язку з відсутністю спеціального стажу, що дає право на пенсію по вислузі років (а.с.19 зворот).
17.09.2024 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області із заявою, в якій просив зарахувати йому до стажу роботи на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років наступні періоди:
- період проходження клінічної ординатури в Чернівецькому міському клінічному пологовому будинку №2 з 01.09.1987 року по 31.08.1989 року,
- період роботи на посаді асистента кафедри акушерства і гінекології Чернівецького медичного інституту з 01.09.1989 року по 22.01.1996 року.
У відповідь на вказане звернення Головне управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області листом від 30.09.2024 за №2400-1702-8/40274 відмовило позивачу у зарахуванні вищевказаних періодів до спеціального стажу, оскільки посади, на яких перебував позивач у вказані періоди не передбачені Переліком №909 та не дають право на призначення грошової допомоги.
Додатково відповідачем зазначено, що до звернення ОСОБА_1 надав архівні довідки від 16.09.2024 №1439, №1440, №1441, №1442, №1443, №1444, №1445 з інформацією, що під час навчання в ординатурі з 01.09.1987 по 31.08.1989 та перебуваючи на посаді асистента кафедри акушерства і гінекології з 01.09.1989 по 22.01.1996 він займався лікарською справою в Чернівецькому міському клінічному пологовому будинку №2 (дані періоди роботи в записах трудової книжки відсутні). Водночас, для можливості зарахування даних періодів роботи до спеціального стажу, необхідно надати уточнюючу інформацію чи була основною робота в зазначені вище періоди із зазначенням займаної посади (а.с.23-24).
Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI (далі Закон №1058-VI).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.24 Закону №1058-VI страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 ст.24 Закону №1058-VI встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п.7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-VI особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Порядок №1191).
Пунктом 5 Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15) та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону (1058-15), працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12), і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
З аналізу наведених норм законодавства слідує, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з:
1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах;
2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності;
3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
При цьому, за умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Також законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.
Суд звертає увагу, що суть зазначеної грошової допомоги полягає в додатковій гарантії для працівників, які працювали в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Вирішуючи питання щодо того, чи відноситься посада на якій працював позивач до переліку робіт, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п.«е-ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII), суд керується таким.
Відповідно до п.«е» ст.55 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі Перелік №909), до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах:
- лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужбі, Держпраці, Держпродспоживслужбі та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно - епідеміологічних закладах, діагностичних центрах;
- фармацевтів, асистентів фармацевтів, (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, в контрольно-аналітичних лабораторіях у аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, контрольно-аналітичних лабораторіях;
- лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у Медико-соціальні експертних комісіях, бюро судово-медичної експертизи.
Відповідно до примітки 3 постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
Як встановлено матеріалами справи з 01.09.1987 року по 31.08.1989 року ОСОБА_2 працював під час проходження клінічної ординатури в Чернівецькому медичному інституті, та з 01.09.1989 року по 22.01.1996 року - на посаді асистента кафедри акушерства і гінекології в Чернівецькому медичному інституті, що підтверджуються трудовою книжкою НОМЕР_1 та не заперечується відповідачем (а.с.20-22).
Окрім цього, в період навчання в ординатурі з 01.09.1987 по 31.08.1989 та, перебуваючи на посаді асистента кафедри акушерства і генекології з 01.09.1989 по 22.01.1996, позивач займався лікарською справою в Чернівецькому міському клінічному пологовому будинку №2, що підтверджується архівними довідками від 16.09.2024 №1439, №1440, №1441, №1442, №1443, №1444, №1445 виданими КНП "Центральна міська клінічна лікарня" Чернівецької міської ради (а.с.26-29).
Згідно із пунктом 8 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок №637), період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 року № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховуються до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Частиною третьою статті 56 Закону №1788-XII встановлено, що в стаж роботи зараховується також: д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
У постанові Верховного Суду від 18 червня 2020 року у справі № 676/3013/17 викладено висновок стосовно того, що час проходження строкової військової служби, навчання в навчальному закладі зараховуються до спеціального страхового стажу, який дає право на пенсію за вислугу років та на виплату при призначенні пенсії за віком грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день її призначення.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач-2 протиправно не зарахував до спеціального стажу позивача період перебування в клінічній ординатурі з 01.09.1987 по 31.08.1989 року.
Щодо періоду перебування позивача на посаді асистента кафедри акушерства і гінекології в Чернівецькому медичному інституті з 01.09.1989 по 22.01.1996 суд зазначає наступне.
Згідно Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000р. №963, до посад науково-педагогічних працівників відносяться: керівник (ректор, президент тощо), заступник керівника (перший проректор, проректор, перший віце-президент, віце-президент), діяльність якого безпосередньо пов`язана з освітнім або науковим процесом; керівник філії, заступник керівника філії, діяльність якого безпосередньо пов`язана з освітнім або науковим процесом; керівник закладу післядипломної освіти для осіб з вищою освітою (у тому числі з освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста, освітнім ступенем молодшого бакалавра), обов`язковість підвищення кваліфікації яких передбачена законом, його заступник, діяльність якого безпосередньо пов`язана з освітнім або науковим процесом; завідувач кафедри, професор, доцент, старший викладач, викладач, асистент, викладач-стажист, провідний концертмейстер, концертмейстер; декан, його заступник; керівник навчально-наукового інституту у складі закладу вищої освіти, його заступник, діяльність якого безпосередньо пов`язана з освітнім або науковим процесом; учений секретар, завідувач: докторантури, аспірантури, лікарської резидентури, інтернатури, підготовчого відділення.
Асистент кафедри - це науково-педагогічний працівник у вищому навчальному закладі, який допомагає професору або доценту читати лекції та проводити практичні та лабораторні заняття зі студентами. Ця посада вимагає відповідної кваліфікації та призначення за конкурсом, про що видається відповідний наказ ректора вищого навчального закладу.
За таких обставин, з огляду на проаналізовані норми законодавства й ураховуючи наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення асистентів кафедри вищих навчальних закладів, визначених у Конвенції, а також з метою реалізації положень статті 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, суд доходить висновку, що асистенти кафедри, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років.
Така ж правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №233/4308/17, від 23 січня 2020 року у справі № 756/9879/16-а, від 12 квітня 2021 року у справі № 721/1053/16-а та від 09 грудня 2021 року у справі № 264/6871/16-а.
Відтак, на переконання колегії суддів, хоча Переліком №909 посада асистента кафедри не передбачена, з метою недопущення порушення права позивача на достатній життєвій рівень та соціальний захист, період перебування на посаді асистента кафедри акушерства та гінекології в Чернівецькому медичному інституті підлягає врахуванню, як спеціальний педагогічний стаж, необхідний для призначення позивачу грошової допомоги.
Водночас, суд зауважує, що розрахунок стажу позивача віднесено до дискреційних повноважень відповідача.
За таких обставин, суд не вправі самостійно розраховувати стаж позивача та зобов`язувати відповідача призначити позивачу спірну виплату на підставі здійснених судом розрахунків.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню та виплачується під час призначення пенсії за віком, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до вимог п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» задоволенню не підлягають.
Враховуючи те, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а органом, визначеним для розгляду цього питання за принципом екстериторіальності - є ГУФПУ в Дніпропетровській області, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом поновлення порушеного права є зобов`язання відповідача-2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , зарахувавши до його спеціального стажу для нарахування та виплати грошової допомоги період проходження клінічної ординатури на кафедрі акушерства і гінекології в Чернівецькому медичному інституті з 01.09.1987 року по 31.08.1989 року та період роботи на посаді асистента кафедри акушерства і гінекології Чернівецького медичного інституту з 01.09.1989 року по 22.01.1996 року.
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено. 
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Біла Л.М.    Моніч Б.С.