ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 947/10681/26
Провадження № 3/947/1299/26

11.05.2026 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Іванчук В.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції у відношенні:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 604157 від 02.03.2026 року) – 

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії № ЕПР1 № 604157 від 02.03.202 6року вбачається, що 01.03.2026 року о 10:09 год., за адресою: м. Одеса, проспект Князя Ярослава Мудрого, біля будинку № 113, водій ОСОБА_1 (далі – особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керував автомобілем марки «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що підтверджується Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів марки «Dragger Alcotester 7510», відповідно до якого, у останнього виявлено 0.21‰ (проміле) алкоголю.
 
За таких обставин особа, що притягується до адміністративної відповідальності, на думку працівників поліції порушила п.2.9 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно п.2.9(а) «Правил дорожнього руху» України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 до суду не з`явився, однак надав письмові пояснення по суті складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а також окрему заяву про розгляд справи за його відсутності у зв`язку із проходженням військової служби у лавах Збройних Сил України. У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнає та вважає складений відносно нього протокол необґрунтованим і таким, що не підтверджується належними та допустимими доказами. Зокрема, останній звернув увагу суду на те, що відповідно до матеріалів справи огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився із використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510», за результатами якого було зафіксовано показник 0,21 ‰ алкоголю. При цьому ОСОБА_1 послався на технічні характеристики та допустиму похибку вказаного приладу, зазначивши, що такий показник перебуває в межах допустимої похибки вимірювання та не може беззаперечно свідчити про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння. Також у своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що працівниками поліції йому фактично не було запропоновано пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я для підтвердження або спростування результатів тестування за допомогою газоаналізатора, що, на його думку, свідчить про неповне дотримання встановленої законом процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння. Окрім цього, ОСОБА_1 у письмових поясненнях наголосив, що відповідно до принципу презумпції невинуватості та стандарту доказування «поза розумним сумнівом», усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, а надані працівниками поліції матеріали не містять достатніх, належних та беззаперечних доказів на підтвердження факту його перебування у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом. У зв`язку із викладеним ОСОБА_1 просив суд розглянути справу за його відсутності, врахувати подані ним письмові пояснення та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надані до суду документи, протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, роздруківку результату огляду із застосуванням спеціального технічного засобу, а також оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.
За змістом ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа у його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність конкретної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів і технічних засобів, у тому числі тими, що мають функції фото- та відеозапису, іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною першою ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у цій справі, з огляду на зміст протоколу, полягає саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а не у відмові від проходження огляду. Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною нормою суд має встановити сукупність обов`язкових юридично значущих обставин: факт керування транспортним засобом; факт перебування водія саме у стані алкогольного сп`яніння; належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, якими такі обставини підтверджуються; дотримання працівниками поліції передбаченого законом порядку проведення огляду.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Разом із тим сам по собі факт складання протоколу про адміністративне правопорушення не є безумовним доказом винуватості особи та не звільняє суд від обов`язку перевірити, чи підтверджується викладена у протоколі фабула іншими належними, допустимими та достатніми доказами. Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, у якому фіксується позиція уповноваженої особи щодо наявності ознак правопорушення, однак такий документ не має наперед встановленої доказової сили та підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами.
Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд виходить із того, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за якими може бути застосовано істотне за своїми наслідками стягнення, у тому числі штраф і позбавлення права керування транспортними засобами, повинно відповідати базовим гарантіям справедливого розгляду, зокрема принципам законності, презумпції невинуватості, змагальності, обов`язку органу обвинувачення довести обставини правопорушення та недопустимості покладення на особу обов`язку спростовувати припущення.
Отже, усі елементи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, мають бути доведені уповноваженим органом належними та допустимими доказами, а будь-які непереборні сумніви щодо події правопорушення, складу правопорушення або винуватості особи підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження обставин, викладених у протоколі, працівниками поліції долучено, зокрема, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510» та роздруківку результату огляду, відповідно до яких результат тестування ОСОБА_1 становив 0,21 ‰ алкоголю.
Разом із тим суд звертає увагу, що відповідно до вимог п. 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, якщо показник спеціального технічного засобу після проведення тесту має цифровий показник більше 0,2 ‰ алкоголю в крові.
Отже, нормативне значення, яке може свідчити про стан алкогольного сп`яніння, має бути не формально близьким до 0,2 ‰, а таким, що переконливо, достовірно та поза розумним сумнівом підтверджує перевищення допустимого рівня алкоголю з урахуванням конкретних обставин проведення огляду, технічних характеристик приладу, допустимої похибки вимірювання та загального стандарту доведення у справі.
У цій справі результат огляду становить 0,21 ‰, тобто лише на 0,01 ‰ перевищує нормативне граничне значення 0,2 ‰. Такий мінімальний розрив між зафіксованим показником і гранично допустимим рівнем не може автоматично та без урахування похибки спеціального технічного засобу визнаватися достатнім доказом перебування особи у стані алкогольного сп`яніння.
Суд враховує доводи ОСОБА_1 про те, що спеціальний технічний засіб «Drager Alcotest 7510» має допустиму технічну похибку, а тому зафіксований показник 0,21 ‰ не дозволяє зробити безсумнівний висновок про перевищення допустимого рівня алкоголю. За таких обставин наявність результату, який фактично перебуває на межі допустимого значення, не виключає обґрунтованого сумніву щодо того, чи дійсно показник алкоголю у ОСОБА_1 перевищував установлену законом межу.
При цьому в матеріалах справи відсутні інші належні та достатні докази, які б усували такий сумнів і підтверджували перебування ОСОБА_1 саме у стані алкогольного сп`яніння. Зокрема, матеріали справи не містять висновку закладу охорони здоров`я про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння; відсутні переконливі дані про те, що особі було забезпечено реальну можливість пройти медичний огляд у медичному закладі для підтвердження або спростування результату тестування; не надано доказів, які б у сукупності з результатом 0,21 ‰ беззаперечно підтверджували наявність у ОСОБА_1 саме стану алкогольного сп`яніння.
Суд виходить із того, що у справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, формальному посиланні на протокол або механічному сприйнятті прикордонного результату технічного засобу без оцінки його достовірності. При вирішенні питання про наявність складу адміністративного правопорушення суд зобов`язаний перевірити не лише факт наявності певного документа у матеріалах справи, а й те, чи здатен такий документ у сукупності з іншими доказами довести винуватість особи поза розумним сумнівом.
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 роз`яснено, що у постанові у справі про адміністративне правопорушення необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник чи його захисник. Тобто судове рішення не може ґрунтуватися лише на констатації факту складання протоколу або формальному переліку документів, а має містити належну оцінку доказів з точки зору їх достатності для встановлення всіх елементів складу правопорушення.
Оцінивши матеріали справи у їх сукупності, суд доходить висновку, що зафіксований показник 0,21 ‰ за наявності доводів про допустиму похибку приладу, відсутності медичного підтвердження стану алкогольного сп`яніння та відсутності інших переконливих доказів, які б усували сумніви щодо фактичного перевищення допустимої межі алкоголю, не є достатнім доказом перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно, у цій справі не доведено належними, допустимими та достатніми доказами обов`язкову ознаку об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме перебування водія у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.
За таких обставин суд приходить до висновку, що наявні у справі матеріали не дозволяють беззаперечно встановити подію та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 відповідно до ст. 62 Конституції України підлягають тлумаченню на його користь.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, враховуючи відсутність у матеріалах справи достатніх і беззаперечних доказів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а також недоведеність обов`язкових елементів складу адміністративного правопорушення, суд приходить до переконання, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.130, 247, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, Суд – 

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягання до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.
Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з ухвалення постанови.

Суддя Київського районного 
суду м. Одеси   Іванчук В. М.