Справа № 683/317/26
2/683/651/2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої судді Кутасевич О.Г.,
з участю секретаря судового засідання Братенка В.В.,
позивача ОСОБА_1 , 
його представника адвоката Гіппіуса О.Б., 
представників відповідача Свістунової С.А., адвоката Бегеби Н.М. 
розглядаючи у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинові цивільну справу №683/317/26, 2/683/651/2026 за позовом ОСОБА_1 до Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Старокостянтинівський аграрно-промисловий ліцей» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення не донарахованої заробітної плати та моральної шкоди, 

в с т а н о в и в: 

У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив: 
- визнати протиправними дії Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Старокостянтинівський аграрно-промисловий ліцей» щодо внесення змін до істотних умов праці позивача в частині зменшення педагогічного навантаження до 160 годин з відповідним зменшенням оплати праці нижче мінімального розміру, зняття оплати за завідування кабінетом у 2025/2026 році; 
- зобов`язати відповідача вчинити дії щодо подальшого нарахування заробітної плати у розмірі, не менше встановленого в Україні рівня мінімальної заробітної плати шляхом приведення навчального навантаження до цього рівня;
- стягнути на його користь не донараховану заробітну плату та доплату за завідування навчальним кабінетом у розмірі 62 968,22 грн та 125 000 грн моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 21.09.2005 року працював на посаді заступника директора Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Старокостянтинівський аграрно-промисловий ліцей» та 27 квітня 2017 року переведений на посаду викладача з охорони праці на повну ставку (720 годин на рік), є особою з інвалідністю 2 групи. У 2024/2025 році йому зменшили педагогічне навантаження до 370 годин, а у серпні 2025 року відповідачем видано наказ, яким зменшено педагогічне навантаження на новий навчальний 2025/2026 рік до 160 години, а також зняли доплату за завідуванням кабінетом №13 «Охорона праці», яка становила 1105,68 грн на місяць. З цими наказами його не ознайомили, чим порушили його права. Зазначав, що до серпня 2025 року він отримував заробітну плату в розмірі 11460,9 грн, а після зменшення навантаження йому виплачується лише 2856,5 грн, що є меншим за гарантований законом мінімум. 
Зазначав, що твердження відповідача про низький санітарно-гігієнічний та організаційний стан вказаного кабінету не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки він за власний кошт проводив ремонт у кабінеті.
Такі дії відповідача завдали йому душевних страждань, змінили його матеріальний стан, погіршили його стан здоров`я, а тому заподіяну йому моральну шкоду він оцінює у 125000 грн. 
З приводу незаконних дій відповідача він звертався у 2025 році до в.о директора закладу Солтика О., однак будь-якого результату не отримав, після чого звернувся до суду.
У відзиві на позов представникДержавного закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Старокостянтинівський аграрно-промисловий ліцей» проти задоволення позову заперечував, оскільки зменшення педагогічного навантаження позивачу пов`язано із зменшенням контингенту учнів у закладі, що спричинило об`єднання навчальних груп та відповідне зменшення їх кількості. Крім того, у керівництва закладу не було можливості довантажити позивача навчальною роботою з дорученням іншої організаційно-педагогічної роботи. До 2025/2026 навчального року за позивачем був закріплений гурток «Юний фотограф», однак потреба у такому гуртку відпала, а введений замість нього гурток «Журналістика» викладає інший педагогічний працівник, який має відповідну освіту.
Зазначив, що 28 серпня 2025 року за результатом проведення засідання тарифікаційної комісії складений протокол, який був доведений до відома педагогічних працівників шляхом виписки та вручення кожному інформації про кількість годин педагогічного навантаження та до 01 вересня 2025 року (дати видачі наказу) будь-яких скарг, зауважень чи заперечень позивач не подавав, тобто погодився із вказаним обсягом навантаження. Крім того, позивач протягом 6 місяців проводив навчання учнів, що підтверджує його обізнаність про кількість педагогічного навантаження. 
Щодо доплати за завідування кабінетом №13 «Охорона праці», зауважив, що з актом перевірки готовності навчальних кабінетів та майстерень до початку 2025/2026 навчального року від 28 серпня 2025 року вказаний кабінет визнаний таким, що має низький рівень умов організації робочих місць для проведення занять, указані недоліки не усунуті і на даний час, а тому були відсутні підстави для проведення ОСОБА_1 доплати за завідування кабінетом. Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про професійну освіту» наглядова рада закладу професійної освіти відповідно до законодавства та за рахунок коштів і джерел не заборонених законодавством має право встановлювати педагогічним працівникам підвищення окладів, доплати, надбавки, премії та інші види заохочень, однак оскільки кількість учнів у навчальній групі №101, де викладає позивач є незначною, а тому було прийнято рішення не здійснювати йому доплату за викладання предмету «Охорона праці». Також уважали, що для пред`явлення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач пропустив річний строк, не довів належними та допустимими доказами заподіяння йому моральної шкоди у такому розмірі.
У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Гіппіус О.Б. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Уважали, що позивача можливо було довантажити викладанням таких дисциплін як «Спеціальні технології», «Основи енергоефективності», однак безпідставне зменшення навантаження пов`язане із неприязним ставленням особисто до нього колишнього директора ОСОБА_2 . 
Представники відповідача  ОСОБА_3 , адвоката Бегеба Н.М. у судовому засіданні вказували, що зменшення педагогічного навантаження позивача проведена відповідно до чинного законодавства. У 2023/2024 році його педагогічне навантаження становило 554 години (без урахування 150 годин гуртка), за рахунок предмету «Спецтехнологія», який він викладав на час виконання ОСОБА_4 обов`язків заступника з навчальної роботи та після повернення ОСОБА_5 до викладання вказаний предмет відійшов йому.
Крім того, у 2025/2026 році охорона праці увійшла в основний модуль, і її стали викладати педагогічні працівники з основного предмета, для викладання якого у позивача немає відповідної освіти. Перевагу було також надано викладачам, які беруть участь у різних конкурсах, приймати участь у яких позивач відмовився. Щодо доплати за завідування кабінетом звертали увагу суду, що стан кабінету позивача був визнаний незадовільним саме через відсутність належного наповнення методичними та навчальними матеріалами, наявності застарілих стендів та зразків, за яке відповідає саме викладач. Довантажити позивача викладанням у групі Ліщука 420 годин не було можливим, оскільки його кандидатуру не затвердили через відсутність відповідної освіти, а дисципліну «Основи екології і енергоефективності» залишили за ОСОБА_2 , яка має екологічну освіту.

Навчальне навантаження між педагогічними працівниками розподіляє керівник закладу освіти, погоджуючи його з профспілковим комітетом залежно від кількості годин передбачених навчальними планами, наявності відповідних педагогічних кадрів та інших конкретних умов, що склалися у закладі. Адміністрацією ліцею було доведено до відома усіх працівників про попереднє педагогічне навантаження на навчальний 2024-2025 рік, 2025/2026 рік, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про попередній розподіл такого навантаження, однак продовжив працювати з 01.09.2025 року по теперішній час, тобто погодився зі зміною істотних умов праці.
Звертали увагу, що позивач пропустив тримісячний строк на звернення до суду і не ставить питання про поновлення йому зазначеного строку, та ним обрано неналежний спосіб захисту його прав, оскільки позивачем не ставиться питання про скасування наказів, яким затверджено педагогічне навантаження та скасована доплата за завідування кабінетом.
У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 уважав, що директором закладу ОСОБА_2 безпідставно не надано перевагу у викладанні йому, як працівнику із більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці, нею, як біологом за спеціальністю необґрунтовано забрано у нього - фахового працівника, дисципліни «Основи енергоефективності» 52 години, «Енергозбереження» 8 годин, а предмет «Технології»71 години та «Охорону праці» 42 години передано ОСОБА_6 .
Крім того уважав, що за санітарно-гігієнічний стан кабінету відповідає саме директор, а не завідувач кабінетом, гуртки «Юний фотограф» та «Технічної творчості» є профільними та актуальними.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить наступного висновку.
Суспільні відносини в галузі професійної (професійно-технічної) освіти регулюються Законом України «Про професійну (професійно-технічну) освіту». 
Згідно ст.18 вказаного закону до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належить зокрема професійний ліцей.
Професійний ліцей є професійно-технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня, що забезпечує реалізацію права громадян на здобуття професійно-технічної та повної загальної середньої освіти.
Установлено, що позивач з 01 вересня 2005 року обіймав посаду заступника директора з навчально-виробничої роботи Старокостянтинівського професійного ліцею та з 03 травня 2017 року залишений на посаді викладача з охорони праці, 11 вересня 2020 року Старокостянтинівський професійний ліцей перейменовано у Державний закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Старокостянтинівський аграрно-промисловий ліцей» .
Згідно з атестаційним листом від 25 березня 2025 року ОСОБА_1 має спеціальність: командна тактична дорожніх військ, кваліфікація – інженер по експлуатації та ремонту дорожніх машин, є спеціалістом вищої категорії. 
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи загального захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 28 лютого 2024 року та довідкою до акту огляду МСКУ №777829.
Відповідно до наказу Ліцею №151 від 01 вересня 2023 року, педагогічне навантаження позивача в 2023-2024 навчальному році становило 554 години, та складалось з 172 годин «Охорона праці», 246 годин «Спецтехнології», 52 годин «Основи енергоефективності», 8 годин «Енергозбереження», 70 годин «Технології», 6 годин атестаційних, а також 150 годин за ведення гуртку «Юний фотограф».
Відповідно до наказу Ліцею №135 від 30 серпня 2024 року, погодженим головою педагогічної ради ОСОБА_2 , головою профспілкового комітету ОСОБА_3 , заступниками директора з навчальної та виховної роботи встановлено розподіл педагогічне навантаження в 2024-2025 навчальному році, зокрема педагогічне навантаження позивача становило 194 години, та складалось з 170 годин «Охорона праці», 8 годин «Основи енергоефективності», 16 годин «Основи енерго та матеріалозбереження», а також 150 годин за ведення гуртку «Технічна творчість».
Як убачається з додатків №2 до наказів ліцею №151 від 01 вересня 2023 року та №135 від 30 серпня 2024 року за позивачем у 2023/2024 році закріплено викладання предмету «Охорона праці», та у зв`язку із зміною навчального плану кількість навантаження з цього предмету у 2024/2025 році зменшилась з 172 годин до 170 годин, кількість годин з предмету «Основи енергоефективності» зменшилось з 52 годин до 08 годин у зв`язку із зменшенням кількості груп.
При цьому, відповідно до додатку №2 до наказу ліцею №119 від 01 вересня 2022 року предмет «Спецтехнологія» у 2022/2023 році був закріплений за ОСОБА_1 з навантаженням 131 годин та 24 консультації. 
Згідно з наказом ліцею №39-к від 08 липня 2022 року ОСОБА_5 переведено на посаду заступника з навчально-виховної роботи, наказом ліцею №13-к від 05 квітня 2024 року переведено його на посаду викладача.
Відповідно до додатку №2 до наказу ліцею №135 від 30 серпня 2024 року у 2024/2025 році за ОСОБА_5 закріплено предмет «Спецтехнологія» з навантаженням 575 годин.
Таким чином, на час виконання ОСОБА_5 обов`язків заступника директора з навчально-виховної роботи предмет «Спецтехнологія» викладався ОСОБА_1 
«Основи екології та енергоефективності» відповідно до зазначеного вище наказу на 2024/2025 рік закріплено за ОСОБА_2 як педагогом, що має профільну освіту еколога.
Відповідно до протоколу намірів про спільну діяльність ДЗПТО «Старокостянтинівський аграрно-промисловий ліцей» та ПП «Гаєвський» щодо підготовки кваліфікованих робітників за дуальною формою навчання від 22 вересня 2025 року з метою впровадження елементів дуальної форми навчання і підвищення якості підготовки відповідно до вимог навчальних планів і програм з професії «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів», а також надбання учнями практичних навичок роботи у закладі та на базі Підприємства, уклали вказаний протокол про спільне впровадження елементів дуальної форми навчання, зокрема про здійснення підготовки на базі Закладу викладачем ОСОБА_7 . 
З урахування вказаного протоколу предмет «Спецтехнологія» у 2025/2026 навчальному році згідно додатку №2 до наказу ліцею №94 від 01 вересня 2025/2026 року у групах із дуальною формою навчання закріплено саме за ОСОБА_7 з педагогічним навантаженням 420 годин. 
Відповідно до додатку до наказу Ліцею №94 від 01 вересня 2025 року педагогічне навантаження позивачу в 2025-2026 навчальному році встановлено у 160 години, яке складалось із «Охорони праці». 
Будь-яких зауважень з приводу зазначеного зменшення педагогічного навантаження ОСОБА_1 не подавав та продовжив викладати у навчальному закладі, тим самим погодившись із вказаними змінами в умовах праці. 
Крім того, як убачається з додатку до Наказу Міністерства освіти і науки в Україні від 30 травня 2024 року №368-л щодо підстав відмови в розширенні провадження освітньої діяльності ліцензіату на рівні професійної (професійно-технічної) освіти навчальний предмет «Охорона праці» планується закріпити за ОСОБА_1 , (отримана вища освіта зі спеціальності: командна тактична дорожніх військ), який не має відповідної освітньої кваліфікації для викладення зазначеного навчального предмету (порушення вимог п.55 Ліцензійних умов).
Тобто фактично встановлено невідповідність освіти ОСОБА_1 для викладання вказаного предмету.
Згідно із законом "Про освіту", оновлені Освітні Стандарти ПТО (Професійно-технічної освіти), які вимагають модульної структури. Охорона праці вводиться безпосередньо в основний модуль професійної підготовки, а не як окрема дисципліна на початку навчання.
У зв`язку із приведенням навчальних планів до нових стандартів, кількість годин з предмету «Охорона праці» зменшилась, оскільки предмет став входити в спеціальний модуль, який викладається профільними спеціалістами.
Наведені накази із додатками спростовують твердження позивача про те, що його педагогічне навантаження зменшилось з 720 годин до 160 годин у 2025/2026 році.
Гурток «Технічна творчість», педагогічне навантаження позивача у якому в 2024/2025 році становило 150 годин, втратив свою актуальність та відвідувати його абітурієнти не виявили бажання, а тому його було ліквідовано.
Відповідно до ст.28 Закону України «Про професійно-технічну освіту» робочий час, окрім інших, викладача професійно-технічного навчального закладу визначається згідно з обсягом навчального навантаження та позаурочної навчально-методичної, організаційної та виховної роботи серед учнів, слухачів, граничні обсяги якого визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного і соціального розвитку, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин.
Умови оплати праці, ставки заробітної плати, посадові оклади працівників освіти визначає Інструкція про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затверджена наказом Міністерства освіти від 15.04.1993 №102, зазначені тарифні розряди в якій є державними гарантіями мінімальних рівнів оплати праці для конкретних професійно-кваліфікаційних груп працівників, які перебувають у трудових відносинах з установами та закладами освіти всіх форм власності, при додержанні встановленої законодавством про працю тривалості робочого часу та виконанні працівником посадових обов`язків (норм праці).
Оплата праці педагогічних працівників установ і закладів освіти провадиться виходячи із встановлених ставок заробітної плати (посадових окладів) з урахуванням підвищень, фактичного обсягу педагогічної роботи, доплат та надбавок.
Педагогічне навантаження вчителя загальноосвітнього навчального закладу незалежно від підпорядкування, типу та форми власності - це час, призначений для здійснення навчально-виховного процесу.
За змістом підпункту «е» пункту 20 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників навчально-виховних закладів системи Міністерства освіти України, затверджених наказом Міністерства освіти України від 20 грудня 1993 року, власник або уповноважений ним орган (керівник) закладу освіти зобов`язаний доводити до відома педагогічних працівників у кінці навчального року (до надання відпустки) педагогічне навантаження в наступному навчальному році.
Навчальне навантаження між вчителями, викладачами та іншими педагогічними працівниками розподіляється керівником установи за погодженням з профспілковим комітетом залежно від кількості годин, передбачених навчальними планами, наявності відповідних педагогічних кадрів та інших конкретних умов, що склались у закладі з дотриманням КЗпП.
Обсяг навчальної та іншої педагогічної роботи, яку може виконувати педагогічний працівник за основним місцем роботи, граничними розмірами не обмежується.
Навчальне навантаження викладачам вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів визначається один раз на рік до початку навчального року. Ставка заробітної плати (посадові оклади) викладачів виплачується за 3 години викладацької роботи в середньому в день (720 годин на рік): викладачам та старшим викладачам вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних постійно діючих курсів, курсів по підготовці до вступу в вищі навчальні заклади I-II рівнів акредитації.
Таким чином, законодавством гарантовано мінімальний рівень оплати праці викладача. професійно-технічного закладу, виходячи із 720 годин на рік педагогічного навантаження, а тому встановлення навантаження менше зазначено норми є зміною істотних умов праці.
Відповідно до Закону України «Про повну загальну середню освіту» розподіл педагогічного навантаження у закладі освіти затверджується його керівником відповідно до вимог законодавства.
Педагогічне навантаження педагогічного працівника закладу освіти обсягом менше норми, передбаченої цією статтею, встановлюється за його письмовою згодою.
Зменшення педагогічного навантаження тягне за собою зміну режиму роботи викладача, і як наслідок, відповідне зменшення заробітної плати, що в силу вимог п.3 ст.32 КЗпП України є зміною істотних умов праці.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 559/321/16-ц (провадження № 14-367цс18).
Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; належні, безпечні і здорові умови праці; на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Частинами 3 і 4 ст.32 КЗпП України передбачено, що у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п.6 ст.36 КЗпП.
Закон детально не регламентує порядок відмови працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці і не встановлює, що передбачена п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України незгода працівника продовжувати роботу з такими змінами в нових умовах має бути у письмовій формі.
Відтак, якщо педагог не надає письмової згоди на зменшення навантаження, тоді керівник закладу освіти повинен зменшити чисельність штату педагогічних працівників, застосувавши норми статті 42 Кодексу законів про працю України. 
Спірні правовідносини між сторонами виникли у воєнний час, а тому аналіз об`єктивно необхідних дій відповідача слід розглядати з урахуванням законодавства щодо врегулювання трудових правовідносин в умовах воєнного стану, а саме закону України від 15.03.2022 №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі по тексту Закон України №2136-ІХ), який діє у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (пункт 3 Прикінцевих положень Закону України № 2136-ІХ).
На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбаченихст.ст.43,44 Конституції України (ст.1 Закону №2136-ІХ).
Тлумачення положень ст.3 згаданого вище закону України дозволяє зробити висновок, що у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених ч.3 ст.32 та ст.103 КЗпП, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.
Зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці. Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 в справі№582/1001/15-ц.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (статті 12 ЦПК України), який забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним ніж протилежний. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі. Тобто, обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.
Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_1 просив визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення йому педагогічного навантаження до 160 годин, зобов`язати його вчинити дій щодо подальшого нарахування заробітної плати з урахуванням мінімального рівня заробітної плати, а також стягнути не донараховану заробітну плату.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника.
Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Велика Палата неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення.
Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. напр. постанови ВП ВС від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 06.04.2021 у справі № 925/642/19).
Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Тож під час розгляду справи суд має з`ясувати:чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права / інтересу у спірних правовідносинах.
Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону (а закон або договір зі свого боку не визначають іншого ефективного способу захисту), то порушені право чи інтерес позивача підлягають захисту обраним ним способом.
Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови ВП ВС від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20).
У спорі, що перебуває на розгляді, ефективним способом захисту є скасування наказів роботодавців в частині встановлення педагогічного навантаження позивачу.
Разом з тим, позивач на заявляв вимоги про скасування таких наказів, а обраний ним спосіб захисту у виді визнання дій відповідача незаконними, не зможе відновити його порушених прав.
Крім того, позивач не звертався у письмовій формі до директора навчального закладу чи до суду щодо своєї незгоди із Наказом ліцею №135 від 30 серпня 2024 року, яким йому зменшено педагогічне навантаження на 2024/2-2025 навчальний рік до 194 годин, порівняно з попереднім навчальним роком 554 годин (без урахування годин за ведення гуртка) та продовжив працювати, вказаний наказ вичерпав свою дію у зв`язку із прийняттям наказу на новий навчальний рік 2025/2026. 
Педагогічне навантаження позивачу у 2025/2026 році зменшено до 160 годин порівняно з 194 годинами у 2024/2025 навчальним роком, що спростовує його твердження про те, що таке навантаження зменшилось з 720 до 160 годин саме у 2025/2026 році.
Будучи ознайомленим з результатом проведення засідання тарифікаційної комісії від 28 серпня 2025 року та отримавши відповідну виписку з протоколу комісії, ОСОБА_1 будь-яких зауважень у письмовому вигляді не подавав.
Із розкладу занять, відповідно до якого ОСОБА_1 продовжував викладати у закладі, також убачалось зменшення педагогічного навантаження.
Тобто позивач погодився на продовження роботи в нових умовах, оскільки КЗпП України чітко передбачає, що якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється.
Із досліджених у судовому засіданні витягів з Додатку №2 до Наказу 94 від 01 вересня 2025 року щодо розподілу педагогічного навантаження викладачів на 2025/2026 рік жоден з викладачів закладу не має повної ставки заробітної плати у 720 годин.

Суд зазначає, що розподіл педагогічного навантаження у загальноосвітньому навчальному закладі є дискрецією виключно керівника такого навчального закладу з урахуванням вимог закону. Відповідач був вправі впроваджувати зміни в організації праці як в цілому по Ліцею, так і по відношенню до окремих працівників, які вважає за доцільне для покращення ефективності навчального процесу. 
Відтак суд уважає, що відповідач дотримався установленого законом порядку проведення зміни істотних умов праці.
З огляду на встановлені судом обставини, зменшення встановленого законом педагогічного навантаження ОСОБА_1 було зумовлене реальними змінами в організації праці Ліцею, про які він був повідомлений і, незважаючи на таку зміну істотних умов праці, продовжив працювати у новому навчальному році, а тому суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання дій відповідача незаконними. 
Суд вважає хибними твердження позивача, що відповідач зобов`язаний був довантажити його, як викладача спецпредметів з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці, іншими предметами професійно-технічного циклу.
Як зазначено вище, предмет «Основи екології та енергоефективності» закріплено за ОСОБА_2 як педагогом, що має екологічну освіту, «Спецтехнології» - за ОСОБА_7 , кандидатуру якого погоджено з підприємством, за участі якого здійснювалось навчання у дуальній формі, тобто з проходженням практичних навчань на підприємстві. 
Щодо вимог позивача про незаконне скасування доплати за завідування кабінетом з охорони праці суд зважає на таке.
Відповідно до Наказу Міністерства освіти на науки №609 від 20 жовтня 2005 року, яким затверджено Положення про кабінет охорони праці та безпеки життєдіяльності професійно-технічного навчального закладу керівник ПТНЗ є відповідальним за створення, обладнання  кабінету охорони праці та безпеки життєдіяльності, проведення  контролю за його роботою.
Організація роботи кабінету охорони праці та безпеки життєдіяльності покладається наказом керівника ПТНЗ на викладача охорони праці, безпеки життєдіяльності або на спеціально призначеного працівника, який має відповідну професійну підготовку і в установленому порядку пройшов навчання та перевірку знань з питань охорони праці. 
Особа, відповідальна за організацію роботи кабінету охорони праці та безпеки життєдіяльності: розробляє план роботи кабінету охорони праці та безпеки 
життєдіяльності на поточний навчальний рік; сприяє забезпеченню високої ефективності навчально-методичної діяльності кабінету, упровадженню та ефективному використанню в його роботі навчально-наочних і методичних посібників, довідково-інформаційних матеріалів, сучасних технічних засобів навчання та контролю знань тощо; забезпечує справний стан обладнання кабінету охорони праці та безпеки життєдіяльності; сприяє створенню та оснащенню куточків (стендів) з охорони праці, безпеки життєдіяльності в навчальних кабінетах, лабораторіях, навчальних та навчально-виробничих майстернях, інших приміщеннях навчального закладу та забезпеченню їх засобами друкованої та навчально-наочної пропаганди охорони праці та безпеки життєдіяльності.
Відповідно до Положення про організацію роботи з охорони праці готовність кабінету охорони праці та безпеки життєдіяльності під час приймання ПТНЗ до нового навчального року проводить комісія, створена за наказом Міністерства освіти і науки Автономної Республіки Крим, управлінь освіти і науки обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. До цієї комісії входять представники зазначених органів управління освітою, керівник навчального закладу.
Відповідно до протоколу засідання тарифікаційної комісії Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Старокостянтинівський аграрно-промисловий ліцей» від 28 серпня 2025 року визнано кабінети, зокрема №13, не готовими до навчального року.
Як убачається з акту перевірки готовності кабінетів та майстерень до початку 2025/2026 року кабінет №13 станом на дату перевірки не відповідає санітарно-гігієнічним нормам, низький рівень умов організації робочих місць для проведення занять.
Як зазначала у судовому засідання представник відповідача ОСОБА_3 вказаний кабінет оснащений застарілими стендами та навчально-наочними посібниками, і хоча керівник закладу відповідальний за санітарно-гігієнічне забезпечення і ремонт кабінетів, безпосередній контроль за станом кабінету та організацію його методичного наповнення несе саме викладач.
Установлені комісією недоліки позивачем не усунуто, а тому відповідна доплата за завідування кабінетом йому не встановлювалась. 
Ураховуючи встановлені обставини та досліджені судом докази, судом не встановлено порушення трудових прав позивача з боку відповідача (роботодавця), а тому і відсутні підстави для задоволення його решти позовних (похідних) вимог.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 559/321/16-ц (провадження № 14-367цс18) також зробила висновок про те, що якщо особа фактично не працювала з відповідним навантаженням за певний період, то підстави для стягнення втраченого заробітку за цей період відсутні, оскільки заробітна плата - це винагорода за виконану роботу. Якщо працівник не виконав певний обсяг роботи, відсутні підстави для оплати невиконаної роботи.
З огляду на викладене, підстави для стягнення втраченого заробітку за період 2025/2026 рік також відсутні. 
Оскільки судом не встановлено порушення відповідачем прав ОСОБА_1 , суд не убачає підстав і для задоволення його вимоги про стягнення моральної шкоди.
Керуючись статтями 76-81, 259, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Старокостянтинівський аграрно-промисловий ліцей» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення не донарахованої заробітної плати та моральної шкоди відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: Державний заклад професійної (професійно-технічної) освіти «Старокостянтинівський аграрно-промисловий ліцей», місцезнаходження: вул. І.Франка, 35 м. Старокостянтинів Хмельницької області, 31100, код ЄДРПОУ 02548498.
Повний текст рішення складено 05 травня 2026 року.

Суддя