1-кп/130/179/2026 
125/401/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2026 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026020140000001 від 01.01.2026 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Комарівці Барського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , розлученого, військовослужбовця ЗСУ, із професійно-технічною освітою, несудимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 5 ст. 407 КК України,
також за участі сторін кримінального провадження – прокурорів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , 
обвинуваченого ОСОБА_3 , 
захисника ОСОБА_6 , 

УСТАНОВИВ:

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
В порушення ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.
І.І. 15 вересня 2025 року, в обідню пору доби ОСОБА_3 , переслідуючи умисел та корисливий мотив, спрямовані на незаконне заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, перебував в одній із кімнат будинку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де спільно з останньою розпивав спиртні напої. У ході розмови ОСОБА_3 зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_7 , тим самим, усвідомлюючи суспільно протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повідомив неправдиві відомості, внаслідок чого ОСОБА_7 передала ОСОБА_3 у користування свій власний електросамокат торгової марки «Best Scooter». При цьому, ОСОБА_3 запевнив ОСОБА_7 , що вказаний електросамокат поверне. Однак у подальшому, ОСОБА_3 , заволодівши електросамокатом торгової марки «Best Scooter» моделі «BS-80632», вартість якого, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи, складає 23171,57 грн, розпорядився ним на власний розсуд, тим самим завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 на суму 23171,57 грн.
І.ІІ. Крім того, 20 листопада 2025 року, більш точний час слідством не встановлено, ОСОБА_3 , проходячи по сходам між 1 та 2 поверхами у під`їзді № 1 будинку за адресою: АДРЕСА_3 , побачив велосипед марки «Space», моделі «Mars 29», належний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який останній залишив без нагляду, після чого у ОСОБА_3 виник умисел на вчинення крадіжки вказаного велосипеда. Реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , 20.11.2025, більш точного часу слідством не встановлено, перебуваючи в під`їзді № 1 на сходах між першим та другим поверхами багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , переслідуючи мету таємного заволодіння чужим майном, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, під час дії воєнного стану в Україні, що запроваджений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX та який неодноразово продовжувався, з корисливих мотивів, вчинив крадіжку велосипеду марки «Space», моделі «Mars 29», з рамою блакитно-жовтого кольору, вартість якого, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи складає 4927,05 грн. В подальшому, ОСОБА_3 довівши свій злочинний умисел до кінця, разом із викраденим майном залишив місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_8 на суму 4927,05 грн.
І.ІІІ. Окрім того, 30.11.2025, близько 15:00, ОСОБА_3 , перебував в одній із кімнат будинку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де спільно з останньою та її сестрою ОСОБА_9 розпивав спиртні напої. В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на вчинення крадіжки особистих речей потерпілої ОСОБА_7 . Того ж дня, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 зайшов до сусідньої кімнати вище вказаного будинку, де підійшов до дерев`яної шафи, яка була відчинена та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, під час дії воєнного стану в Україні, що запроваджений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX та який неодноразово продовжувався, з корисливих мотивів, вчинив крадіжку мобільного телефона торгової марки «XIAOMI» суббренда «Redmi» моделі «Redmi A5(25028RN03Y)» об`ємом пам`яті 4/128 Гб, чорного кольору, вартість якого, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи, складає 3067,80 грн. В подальшому, ОСОБА_3 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 на суму 3067,80 грн.
І.ІV. Також, солдат ОСОБА_3 , наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 10 березня 2025 року № 10-РС призначено на посаду стрільця 3 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією.
В подальшому, в невстановлений слідством час, але не пізніше 31.07.2025 у солдата ОСОБА_3 виник умисел на тимчасове ухилення від несення військової служби.
Реалізуючи зазначений умисел, 31.07.2025 солдат ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, самовільно залишив ІНФОРМАЦІЯ_6 , дислокований у АДРЕСА_4 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, переважно за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до момент його затримання працівниками поліції.
За час відсутності в ІНФОРМАЦІЯ_5 солдат 
ОСОБА_3 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами вказаного центру, в правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, не повідомляв.
II. Стаття (частина) закону України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 визнається судом винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень: за ч. 1 ст. 190 КК України – заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство); ч. 4 ст. 185 КК України – таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану; ч. 4 ст. 185 КК України – таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану; ч. 5 ст. 407 КК України – самовільне залишення місця служби військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
III. Позиція обвинуваченого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені інкримінованого йому кримінальних правопорушень визнав повністю та пояснив, що дійсно у вересні 2025 року він взяв у знайомої ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , у користування її власний електросамокат торгової марки «Best Scooter», однак не повернув його, а продав за 10000 грн. Крім того, у листопаді 2025 року, у під`їзді № 1 будинку за адресою: АДРЕСА_3 , він взяв велосипед марки «Space», належний ОСОБА_8 , в користування. В подальшому, після того, як це стало відомо ОСОБА_8 , обіцяв йому його повернути, але не мав на це часу. Велосипед вилучили у нього працівники поліції. Окрім того, у листопаді 2025 року, ОСОБА_3 , перебував в одній у будинку за адресою: 
АДРЕСА_2 , за місцем проживання потерпілої ОСОБА_7 , де спільно з останньою розпивав спиртні напої, вчинив крадіжку у останньої мобільного телефону, в чохлі якого були її паспорт громадянина України та банківська картка. 
Також, він наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 призначено на посаду стрільця 3 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 , дислокований у АДРЕСА_4 . Не погодившись із наказами керівництва та бажаючи перевестися в бойову частину він у липні 2025 року покинув місце несення служби та поїхав до м. Бар, де проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, де був затриманий працівниками поліції. 
У вчиненому розкаюється, планує продовжити військову службу у військовій частині, яку вже вибрав самостійно. 
IV. Позиція потерпілого. 
Розгляд справи за заявою потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проведено у відсутність потерпілих, на підставі ст. 325 КПК України. 
V. Позиція суду щодо порядку розгляду справи.
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Водночас, відповідно до частин 1 та 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
При цьому, згідно з ч. 6 цієї статті, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду в повному обсязі визнав свою винуватість в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, які передбачені ч. 4. ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 5 ст. 407 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, прокурор вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись лише допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючи даних відносно обвинуваченого, документів щодо судових витрат та речових доказів. Обвинувачений, захисник з такою позицією прокурора погодилися. 
Суд, ураховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого, а також документів щодо судових витрат та речових доказів. 
При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
VІ. Обставини які пом`якшують або обтяжують покарання. 
На підставі ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття. 
Обставин, які передбачені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. 
VIІ. Мотиви призначення покарання. 
Кримінальні правопорушення у вчиненні яких визнається винуватим обвинувачений, згідно ст. 12 КК України кваліфікується як проступок та тяжкі злочини. 
Щодо особи обвинуваченого, ОСОБА_3 громадянин України, згідно ст. 89 КК України, вважається таким, що не має судимості, за місцем проживання характеризується позитивно. У лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває та за лікуванням не звертався, солдат ОСОБА_3 , наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 10 березня 2025 року № 10-РС призначено на посаду стрільця 3 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією, має статус «Учасника бойових дій», мав важке бойове поранення, нагороджений 01.09.2023 медаллю МО України «За поранення», 04.07.2023 «Золотим хрестом» (а.с.89-93, 102-105). 
У матеріалах судової справи також є письмова згода командира ВЧ НОМЕР_1 , адресована керівнику Вінницької спеціалізованої прокуратури, у разі закриття провадження у справі на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, щодо надання згоди на проходження ОСОБА_3 військової служби (а.с.99). 
Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень обвинуваченим, особу винного та наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, а також беручи до уваги те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, а тому суд прийшов до висновку призначити ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією за найважчий злочин. Оскільки, на думку суду, за встановлених обставин, таке покарання буде відповідати його загальній меті та справедливим, а застосування більш м`якшого покарання, або відбування покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, буде не достатнім для його виправлення.
VIІІ. Рішення щодо речових доказів.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, скасувавши заходи забезпечення застосовані ухвалою слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 14.01.2026 (а.с.74-78, 80-82, 84-87).
ІX. Рішення про відшкодування процесуальних витрат
На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути документально підстережені процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 4664,88 грн (а.с.79, 83, 88). 
X. Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
15.01.2026 ОСОБА_3 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с.100-101). Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 16.01.2026 відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою (а.с.94-98), який продовжувався судом під час розгляду справи.
Враховуючи позицію прокурора запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не довше а ніж на 60 днів. При цьому, суд враховує особу обвинуваченого, тяжкість покарання за кримінальні правопорушення , у вчиненні яких він визнається судом винуватим, а тому вважає, що існує ризик, що обвинувачений може, перебуваючи на волі, переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Керуючись статтями 369, 373, 374 КПК України, Суд 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 5 ст. 407 КК України.
Призначити покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Строк покарання ОСОБА_3 відраховувати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення ОСОБА_3 з 15.01.2026 по день набрання вироком законної сили включно зарахувати в строк покарання, де один день арешту відповідає одному дню позбавлення волі.
Заходи забезпечення застосовані ухвалою слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 14.01.2026 у виді накладення арешту на речові докази - скасувати.
Речові докази, які зберігаються у ВП №1 (м. Бар) Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області: 
- велосипед торгової марки «Space», квитанція №1, повернути власнику - ОСОБА_8 ;
- мобільний телефон марки «Redmi A5», ІМЕІ (1): НОМЕР_2 , спец. пакету НПУ №PSP 1503248, паспорт гр. України № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спец. пакету НПУ № ICR0153905, банківську картку АТ «Ощадбанк», № НОМЕР_4 , спец. пакету НПУ № ICR0153904, квитанція №2, повернути власнику - ОСОБА_7 ;
- електросамокат торгової марки «Best Scooter», квитанція №4, повернути власнику - ОСОБА_7 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 4664,88 грн. 
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою продовжити на шістдесят днів - з 24.06.2026 до 22.08.2026 включно. 
Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_10