Справа № 485/425/26
Провадження №2-о/485/35/26

РІШЕННЯ
іменем України

05 травня 2026 року  м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді Соловйова О.В.,
присяжних Банзалової Н.Ю., Логвінової О.М.,
секретар судового засідання Гусарова І.М.,
за участю заявника ОСОБА_1 ,
представника заінтересованої особи - Гриненко Ю. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снігурівка в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування Снігурівської міської ради, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,
встановив:
У березні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім.
В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_2 є її рідним братом, який проживав з нею за адресою: АДРЕСА_1 . 29 січня 2022 року ОСОБА_2 зібрав свої речі та пішов з дому, з того часу зв"язку з братом немає та місце знаходження його не відоме. ОСОБА_2 телефонував лише один раз у лютому 2022 року та повідомив, що перебуває у Херсонській області у ОСОБА_3 на заробітках, після того зв"язку з братом не було і місце знаходження його не відоме. З метою встановлення місцезнаходження свого брата, вона 02 березня 2023 року звернулася до чергової частини ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області з заявою про здійснення розшуку її бата, за якою зареєстровано кримінальне провадження № 12023152270000142 за ч.1 ст. 115 КК України. На звернення до органів поліції, 13 березня 2024 року їй було повідомлено про те, що досудове розслідування триває та місце знаходження її брата не встановлено. Пройшло вже чотири роки як відсутній зв"язок та будь-які відомості про місце знаходження її брата та вжиті заходи щодо встановлення його місця знаходження виявилось безрезультатним. Визнання її брата безвісно відсутнім необхідно для встановлення опіки над його майном, яке він успадкував після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не оформив спадкові права, а саме на 1/2 частку земельної ділянки 10, 116 га кадастровий номер 4825780000:10:000:0003 та 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 підтримала вимоги заяви та просила її задовольнити.
Представник органу опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області щодо задоволення заяви заперечень не мала.
Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Білоусове Березнегуватського району Миколаївської області, є рідним братом заявниці, що підтверджується копією свідоцтва про народження з даними відомостей про батьків ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , виданого повторно 17 грудня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області, на підставі актового запису №12 від 12 березня 1975 року, складеного виконавчим комітетом Лепетиської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, та копією свідоцтва про народження серії заявниці серії НОМЕР_2 , виданого повторно Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 22 грудня 2023 року, на підставі актового запису №27 від 02 червня 1970 року, складеного виконавчим комітетом Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с. 6-7). 
На підтвердження зміни прізвища з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 " заявницею надано копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 26 квітня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом №34 від 26 квітня 2006 року, та копію рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2011 року, згідно якого шлюб з чоловіком ОСОБА_7 розірвано, прізвище заявниці залишено " ОСОБА_6 " (а.с. 13-14).
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на земельну ділянку площею 10.116 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Снігурівської міської ради Снігурівського району Миколаївської області, кадастровий номер 4825780000:10:000:0003, та житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке за законом успадкували у рівних частках донька померлої ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 , що підтверджено наданими суду копіями свідоцтв про право на спадщину за законом №383 та 105, на 1/2 частку спадкового майна, виданих заявниці приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Шульгою Т.В. 07 жовтня 2016 року та 21 березня 2019 року, відповідно (а.с. 11-12).
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2019 року було задоволено заяву ОСОБА_1 та визнано її брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , безвісно відсутнім з часу набрання рішенням законної сили (а.с. 45).
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 червня 2020 року було задоволено заяву ОСОБА_1 та оголошено її брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлим. Днем смерті ОСОБА_2 вважати день набрання рішенням суду законної сили (а.с. 43).
Згідно інформації Центру надання адміністративних послуг Снігурівської міської ради від 13 березня 2026 року № 240, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знятий з реєстрації місця проживання з адреси: АДРЕСА_1 , з ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв"язку зі смертю, свідоцтво про смерть НОМЕР_4 , Снігурівський РВ ДРАЦС Південного МУ МЮ м. Одеса, 13 серпня 2020 року (а.с. 25). 
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 01 лютого 2021 року за заявою ОСОБА_2 скасоване судове рішення від 16 червня 2020 року про визнання ОСОБА_2 померлим (а.с. 46).
Згідно довідки №803/01-300 від 22 червня 2025 року, наданої виконавчим комітетом Снігурівської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_2 (інформація про реєстрацію відсутня) на теперішній час фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10). 
02 березня 2023 року заявниця звернулася до чергової частини ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області з заявою про те, що близько 29 січня 2022 року її брат ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , пішов з дому за адресою: АДРЕСА_1 та до теперішнього часу не повернувся, його місце знаходження не відоме. Відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 березня 2023 року за № 12023152270000142 з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України (а.с. 9).
Згідно повідомлення № ч - 02/66-24 від 13 березня 2024 року старшого слідчого СВ ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Семянків І.А., досудове розслідування кримінального провадження № 12023152270000142 від 02 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, триває. Місце знаходження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не встановлено (а.с. 8).
Свідок ОСОБА_8 суду показала, що до початку повномаштабного вторгнення РФ бачила ОСОБА_2 п"яним та повідомила про це заявницю, після чого заявниця разом з чоловіком забрали ОСОБА_2 та повели його додому.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Предметом доказування у справі про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою є обставини, які підтверджують відсутність відомостей про місцеперебування особи у місці її постійного проживання протягом одного року, вживання заявником заходів до розшуку особи, неможливість встановлення місця знаходження даної особи.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі № 760/3112/16-ц зроблено висновок, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.
Положення статті 43 ЦКУкраїни передбачають перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.
Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:
а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;
б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;
в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України;
г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.
Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (постанова Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц).
Указане відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом у постановах: від 07 травня 2018 року в справі № 225/1297/17 (провадження № 61-3902св18), від 22 листопада 2018 року в справі № 225/882/17 (провадження № 61-34068св18), від 05 лютого 2020 року в справі № 756/17293/17 (провадження № 61-16093св19), від 06 травня 2020 року в справі № 760/3112/16-ц (провадження № 61-48362св18). Судова практика є сталою.
Таким чином, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Під час розгляду справи суду необхідно з`ясувати місце постійного проживання особи на час її зникнення, заходи, які приймала заявник для встановлення місцезнаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.
Відповідно до вимог статей 305-309 Цивільного процесуального кодексу України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами.
ОСОБА_1 в своїй заяві зазначила, що визнання її брата безвісно відсутнім їй необхідно для вирішення питання про встановлення опіки над належним йому майном.
Згідно ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
В той же час, згідно із положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Проаналізувавши наявні докази, суд приходить до висновку, що подані заявницею докази у своїй сукупності не можуть підтверджувати факт безвісної відсутності її брата ОСОБА_2 .
Як встановлено з показань самої заявниці, ОСОБА_2 умисно покинув постійне місце свого проживання та забрав із собою свої речі, при цьому в телефонному режимі особисто повідомив заявниці про місце свого перебування в Херсонській області в ОСОБА_3 на заробітках.
Слід зазначити, що проживання особи на неконтрольованій території не може саме по собі свідчити про її безвісну відсутність. Не можна визнавати безвісно відсутнім громадянина, про якого вірогідно відомо, що він живий, але немає точних відомостей про його місце перебування. Фактична відсутність відомостей про місце перебування особи не дає суду підстав для визнання фізичної особи безвісно відсутньою.
Також суд звертає увагу на те, що надані заявницею докази підтверджують лише факт непроживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Виходячи з встановлених обставин, наданих доказів та вимог закону, вбачається, що при розгляді справи не встановлено наявності юридичного складу для визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім.
На підставі викладеного, ст.43 ЦК України та керуючись ст. 258, 259, 263-265, 293, 294, 305-309, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування Снігурівської міської ради, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - залишити без задоволення. 
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Миколаївського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 05 травня 2026 року.

Головуючий суддя О. В. Соловйов

Присяжні Н. Ю. Банзалова

О. М. Логвінова