ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 2-а-49/11 Суддя першої інстанції: Кутовий Ю.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача Воловика С.В., суддів Кравченка Є.Д., Осіпової О.О., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 20.02.2026 у справі № 2-а-49/11 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - апелянт, позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Корюківського районного суду із заявою про зобов`язання відповідача подати звіт щодо виконання судового рішення у справі № 2-а-49/11 за позовом до Управління пенсійного фонду України в Корюківському районі, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Чернігівській області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. 
Ухвалою суду від 10.11.2025, заяву позивача задоволено, ГУ ПФУ в Чернігівській області зобов`язано у 30-ти денний строк з дня отримання ухвали подати звіт про виконання рішення суду від 10.01.2011 по справі № 2-а-49/11, а ухвалою суду від 20.02.2026, звіт відповідача було прийнято.
Не погоджуючись з указаною ухвалою суду І-ї інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій вказує на порушення судом І-ї інстанції норм процесуального права, у зв`язку з чим, просить апеляційний суд скасувати ухвалу Корюківського районного суду та ухвалити нове рішення, яким у прийнятті звіту відповідача щодо виконання судового рішення відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вказує на те, що рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 10.01.2011 у справі № 2-а-49/11 позовні вимоги було задоволено, Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі зобов`язано з 1 грудня 2010 року виплачувати позивачу основну державну пенсію в мінімально граничному державою розмірі, що визначений частиною четвертою статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». Втім, починаючи з 01.07.2021, відповідач зазначене рішення суду не виконує, висновки Верховного Суду щодо застосування норм статей 50, 54 Закону України № 796-ХІІ (в редакції Закону № 230/96-ВР) ігнорує, що свідчить про порушення приписів частини четвертої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Також, порушення норм процесуального права судом першої інстанції, на переконання апелянта, полягає у тому, що суд не навів вмотивованого обґрунтування відхилення аргументів позивача та не застосував висновки Верховного Суду, сформовані у постановах від 10.12.2024 по справі № 240/1121/24 та від 04.11.2025 по справі № 580/5022/24, щодо застосування статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ (в редакції Закону № 230/96-ВР), що свідчить про недотримання частини третьої статті 242 КАС України.
Крім того, на думку ОСОБА_1 , оскаржувана ухвала не містить обґрунтувань необхідності відступлення від висновків Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, які викладені у згаданій постанові від 04.11.2025 по справі № 580/5022/24 
ГУ ПФУ в Чернігівській області відзив на апеляційну скаргу не подало, свою позицію щодо вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 не висловило.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів встановила наступне.
ОСОБА_1 у грудні 2010 року звернувся з позовною заявою до Управління пенсійного фонду України в Корюківському районі, у якій просив суд визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати останнього здійснити нараховувати і виплачувати основну та додаткову пенсію відповідно статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01 грудня 2010 року.
Постановою суду від 10.01.2011 вказану позовну заяву задоволено, визнано незаконним розпорядження № 117146 від 21.05.2010 щодо призначення основної пенсії, розмір якої нижче 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», та призначення додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, сума якої нижче 75 процентів мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування»; відповідача зобов`язано з 01.12.2010 виплачувати ОСОБА_1 основну пенсію в мінімально гарантованому державою розмірі, що визначений частиною четвертою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі, що визначений статтею 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».
Після ухвалення рішення, 03.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до Корюківського районного суду із заявою, у якій просив зобов`язати відповідача подати звіт про виконання постанови від 10.01.2011 щодо пенсії за липень 2021 року та подальші місяці. За результатами розгляду вказаної заяви, ухвалою суду від 10.11.2025 ГУ ПФУ в Чернігівській області зобов`язано у 30-ти денний строк з дня отримання ухвали подати звіт про виконання постанови Корюківського районного суду Чернігівської області від 10.01.2011 по справі № 2-а-49/11.
Так, 16.12.2025 відповідачем подано звіт, у якому вказано, що на виконання згаданої постанови суду проведено перерахунок основної та додаткової пенсії, ОСОБА_1 нараховано доплату до пенсії за період з 01.12.2010 по 31.03.2011 в сумі 22 893, 20 грн, яка була виплачена у квітні 2011 року, а з квітня 2011 року пенсія виплачувалась у розмірі 6 685, 00 грн.
Також, у звіті зазначено, що на даний час позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію по 2 групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (зі змінами). 
Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" було встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 501, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Аналогічні приписи містились і у законах України про Державний бюджет України на 2012, 2013, та 2014 роки.
На виконання вказаних вимог, Кабінетом Міністрів України було прийнято постанови: № 745 від 06.07.2011 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набрала чинності 23.07.2011, та № 1210 від 23.11.2011 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка набрала чинності 01.01.2012 (далі - Порядок № 1210)
Так, Порядком № 1210 визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - пенсії), а також визначення заробітної плати (доходу) для їх обчислення. 
Крім того, Порядком № 1210 передбачено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам з інвалідністю II групи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, виплачується у розмірі 227,76 грн.
На виконання частини третьої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 01.03.2025 позивачу виплачується пенсія в розмірі 8 112, 33 грн, а саме: 7 884, 57 грн - розмір пенсії по 2 групі інвалідності; 227, 76 грн - щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю.
У зв`язку з тим, що рішенням Першого сенату Конституційного Суду України № 4-р(І) 2024 від 03.04.2024 частину третю статті 54 Закону № 796-ХІІ зі змінами, визнана неконституційною та такою, що втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування воєнного стану, ГУ ПФУ в Чернігівській області вважає, що постанова Корюківського районного суду Чернігівської області від 10.01.2011 по справі № 2-а-49/11 виконана в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих діючим законодавством та законодавства, чинного на момент проведення перерахунку пенсії. 
Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 20.02.2026 звіт відповідача прийнято з тих підстав, що постанова суду від 10.01.2011 по справі № 2-а-49/11 фактично повністю виконана ГУ ПФУ в Чернігівській області. 
Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справи та їх правову оцінку в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За правилами статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з частиною першою та другою статті 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Приписами статті 382 КАС України передбачено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Частиною першою статті 382-3 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, предметом розгляду у справі № 2-а-49/11 були дії та рішення Управління пенсійного фонду України в Корюківському районі щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Постановою Корюківського районного суду Чернігівської області від 10.01.2011 по справі № 2-а-49/11, з огляду на приписи Конституції України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення», позовну заяву задоволено, рішення відповідача про призначення пенсії позивачу визнано незаконними, Управління пенсійного фонду України в Корюківському районі зобов`язано виплачувати ОСОБА_1 з 01.12.2010 основну пенсію в мінімально гарантованому державою розмірі, що визначений частиною четвертою статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», а також додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі, що визначений статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов`язано виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». 
Виконуючи вказане рішення суду, відповідач здійснив нарахування недоплаченої пенсії за період з 01.12.2010 по 31.03.2011 в сумі 22 893, 20 грн, яку було виплачено у квітні 2011 року, а з квітня 2011 року почав виплачувати пенсію у розмірі 6 685, 00 грн як то передбачалось статтею 50 та частиною третьою статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» в редакціях, яка діяла на момент ухвалення судом рішення та його фактичного виконання (січень - квітень 2011 року). 
Отже, такі обставини, дають підстави дійти висновку про те, що станом на 10.01.2011 спір між позивачем та відповідачем був вирішений шляхом ухвалення рішення про зобов`язання відповідача з 01.12.2010 здійснити нарахування та виплату основної та додаткової пенсій у відповідності до приписів Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
В подальшому, після прийняття судом згаданого рішення, до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", вносились зміни, зокрема і в частині врегулювання питань виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1 (стаття 50 Закону) та державної пенсії особам, віднесеним до категорії 1 та у зв`язку з втратою годувальника (стаття 54 Закону), що, своєю чергою, зумовило здійснення відповідачем відповідного перерахунку призначеної позивачу пенсії.
Колегія суддів зауважує на тому, що нове застосування приписів Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", здійсненне ГУ ПФУ в Чернігівській області після внесення у нього змін, не охоплюється рішенням суду у справі № 2-а-49/11 і не було предметом судового розгляду. У зв`язку з цим, питання правомірності такого правозастосування не може бути вирішене в порядку статті 382 КАС України і свідчить про виникнення нових спірних правовідносин. 
Крім того, колегія суддів акцентує увагу на тому, що резолютивна частина постанови Корюківського районного суду Чернігівської області від 10.01.2011 по справі 2-а-49/11 містить зобов`язання відповідача здійснювати виплату пенсії державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та не містить зобов`язань щодо неврахування змін, внесених до вказаних статей після ухвалення постанови судом. 
Таким чином, оскільки подання заяви в порядку статті 382 КАС України не передбачає заявлення інших вимог, як і не встановлює повноважень суду по зобов`язанню суб`єкта владних повноважень, не на користь якого прийнято рішення суду, вчинити певні дії, що не виступали предметом судового розгляду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про виконання ГУ ПФУ в Чернігівській області постанови Корюківського районного суду від 10.01.2011 по справі № 2-а-49/11 та, як наслідок, про наявність підстав для прийняття звіту про виконання цього рішення.
Згідно з частиною першою статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
На виконання статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а також з огляду на те, що апеляційним судом не було встановлено порушення норм процесуального права судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів робить висновок про необґрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
При цьому, доводи апелянта щодо неврахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду про застосування статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", сформовані у постановах від 10.12.2024 по справі № 240/1121/24 та від 04.11.2025 по справі № 580/5022/24, колегія судді не приймає до уваги, позаяк вказані висновки стосуються застосування Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в іншій редакції, ніж діяла на момент ухвалення Корюківським районним судом постанови, звіт про виконання якої було прийнято оскаржуваною ухвалою. 
Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 20.02.2026 у справі № 2-а-49/11 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.
Ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 20.02.2026 у справі № 2-а-49/11 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач С.В. Воловик

Судді Є.Д. Кравченко

О.О. Осіпова