ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2026  м. Дніпро Справа № 908/2922/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого (судді-доповідача): Стефанів Т. В., 
суддів: Демчини Т. Ю., Кучеренко О. І.,

секретар судового засідання Старина А. С.,

за участі :
позивача (апелянта) Гайдука С. П.
відпвідача Корсіка Я. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.03.2026 (повний текст рішення складено 16.03.2026, суддя Федько О. А., м. Запоріжжя) та на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 19.03.2026 (повний текст рішення складено 19.03.2026, суддя Федько О. А., м. Запоріжжя) 
у справі № 908/2922/25
за позовом: Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області (70432, Запорізька область, Запорізький район, с. Степне, вул. Травнева, буд. 50)
до відповідача: Селянського (фермерського) господарства "АГРО ТРЕЙД" (69015, м. Запоріжжя, вул. Автозаводська, буд. 60, кв. 144)
третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР" (70431, Запорізька область, Запорізький район, с. Лежине, вул. Садова, буд. 11)
третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області (ЄДРПОУ 20488417, юридична адреса: 70450, Запорізька область, Запорізький район, селище Кушугум, вул. Центральна, буд. 192).
про стягнення грошових коштів, розірвання договору оренди землі та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовної заяви і рішення суду першої інстанції.
Степненська сільська рада Запорізького району Запорізької області звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовом до Селянського (фермерського) господарства "АГРО ТРЕЙД", в якому просила стягнути з відповідача 50 778,71 грн несплаченої орендної плати за договором оренди земельної ділянки з кадастровим номером 2322186800:02:002:1145, площею 22,3348 га; розірвати договір оренди зазначеної земельної ділянки від 23.11.2018, укладений між Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області та СФГ "Агро Трейд" (зі змінами, внесеними додатковою угодою від 14.12.2018); зобов`язати СФГ "Агро Трейд" повернути земельну ділянку Степненській сільській раді.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, будучи орендарем земельної ділянки комунальної власності (невитребувані (нерозподілені) земельні частки (паї) - пасовища), після введення в дію з 01.01.2019 загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення не враховував нову нормативну грошову оцінку при нарахуванні та сплаті орендної плати, внаслідок чого систематично сплачував орендну плату в неповному обсязі (лише 54,46% від належного розміру) протягом 2019-2025 років, що, на думку позивача, є істотним порушенням договору оренди землі та підставою для його розірвання відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.03.2026 позов задоволено частково. Стягнуто з СФГ "АГРО ТРЕЙД" на користь Степненської сільської ради 50 778,71 грн несплаченої орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 23.11.2018 та 3 028,00 грн витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позову - про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку - відмовлено.
Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.03.2026 заяву позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з СФГ "АГРО ТРЕЙД" на користь Степненської сільської ради витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що після введення в дію з 01.01.2019 загальнонаціональної нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення автоматично змінилися права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, визначеної у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки. Суд встановив, що відповідач протягом 2019-2025 років сплачував орендну плату виходячи з нормативної грошової оцінки, зазначеної в договорі на дату його укладення, без урахування нової оцінки, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 50 778,71 грн. Водночас, відмовляючи у розірванні договору, суд зазначив, що не вбачає підстав для висновку про істотність порушення, оскільки на час укладення договору (23.11.2018) ані Запорізька РДА, ані Наталівська сільська рада, ані позивач не мали підстав очікувати отримання орендної плати у розмірі 12% від нової НГО; відповідач декларував зобов`язання з плати за землю та сплачував орендну плату з урахуванням індексації; між сторонами фактично виник спір щодо розміру орендної плати, і стягнення заборгованості є ефективним та пропорційним способом захисту, який зберігає договір оренди виходячи з балансу інтересів обох сторін. Суд послався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 у справі № 918/391/23 щодо принципу збереження договору.

Приймаючи додаткове рішення, суд першої інстанції визнав обґрунтованим розмір витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 30 000,00 грн (зменшивши заявлені 45 000,00 грн з урахуванням клопотання відповідача про неспівмірність), та розподілив їх пропорційно розміру задоволених позовних вимог (одна з трьох вимог), стягнувши з відповідача 10 000,00 грн.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.03.2026 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку, Степненська сільська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить: рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати; ухвалити нове рішення про розірвання договору оренди земельної ділянки від 23.11.2018 та зобов`язання СФГ "Агро Трейд" повернути земельну ділянку; змінити розподіл судових витрат у суді першої інстанції; стягнути з відповідача 9 084,00 грн судового збору, сплаченого при зверненні до суду; судові витрати в суді апеляційної інстанції покласти на відповідача.
Апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення несплаченої орендної плати відповідачем не оскаржується, а отже, СФГ "Агро Трейд" погодилось з висновками суду щодо неналежного виконання орендарем обов`язків за договором оренди землі, сплати орендної плати у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством, правильності розрахунку позивачем нормативної грошової оцінки та несплаченої орендної плати за 2019-2025 роки. Ці висновки, на думку апелянта, нерозривно пов`язані з вимогою про розірвання договору оренди, оскільки позивач просить розірвати договір саме з підстав неналежного виконання орендарем його умов в частині сплати орендної плати.
Апелянт категорично не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не мав підстав очікувати отримання орендної плати у розмірі 12% від нової нормативної грошової оцінки. Степненська сільська рада зазначає, що з 01.01.2019 повноваження щодо нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок перейшли до сільських рад відповідно до ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", а Степненська сільська рада є правонаступником усіх прав та обов`язків Наталівської сільської ради з 11.11.2020 в силу закону. Відтак, до позивача перейшли всі права первинного орендодавця за договором оренди в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, відповідно до ст. 514 ЦК України. Апелянт наполягає, що Наталівська сільська рада та її правонаступник Степненська сільська рада мали всі законні підстави очікувати отримання орендної плати у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки, а висновок суду є наслідком неповного з`ясування обставин справи.
Апелянт стверджує, що розмір орендної плати визначений у договорі у відсотках від нормативної грошової оцінки (12%), а загальнонаціональна нормативна грошова оцінка, введена в дію з 01.01.2019, є обов`язковою до застосування. Відповідач свідомо не враховував нову оцінку при поданні податкових декларацій та сплаті орендної плати, використовуючи значення нормативної грошової оцінки, яка з 01.01.2019 втратила чинність.
Апелянт не погоджується з висновком суду про відсутність підстав для визнання порушення істотним. Зазначає, що для органу місцевого самоврядування сільської громади сума 50 778,71 грн є значною, плата за землю є одним з основних місцевих податків, а сплата орендної плати у розмірі лише 54,46% від належної суми протягом тривалого строку безумовно свідчить про істотне порушення. Апелянт посилається на постанови Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2026 у справі № 908/1462/25 та від 01.04.2026 у справі № 908/1461/25, в яких суд визнав порушення орендарем умов договору оренди землі істотним при сплаті орендної плати у розмірі 69,17% та 75% від належного розміру відповідно.
Апелянт зазначає, що висновок суду про відсутність у відповідача податкового боргу не відповідає обставинам справи та знаходиться у протиріччі з висновками цього ж суду, який встановив наявність підстав для стягнення несплаченої орендної плати. СФГ "Агро Трейд" сплатило все, що самостійно порахувало в податковій декларації, проте сплачені суми суттєво нижче тих, що повинні були бути сплачені.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції формально послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 918/391/23, проте правові висновки щодо застосування ч. 2 ст. 651 ЦК України в порушення ст. 236 ГПК України не врахував. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові виснувала, що систематична несплата може підтверджувати ненадійність контрагента і те, що кредитор не може бути впевнений у належному виконанні договору в майбутньому, і такий висновок не спростовується подальшим погашенням заборгованості. Неповна сплата орендної плати мала місце більше шести років поспіль (2019-2025 роки), що свідчить про систематичність несплати. Апелянт посилається також на правовий висновок Верховного Суду від 16.04.2024 у справі № 924/617/22, згідно з яким підставою для розірвання договору є систематична несплата орендної плати, в тому числі сплата не у повному обсязі.
Апелянт зазначає, що обґрунтування підстав відмови в задоволенні позовної вимоги про розірвання договору складає менше половини аркуша оскаржуваного рішення, і суд належним чином не обґрунтував свій висновок.
Щодо вимоги про повернення земельної ділянки апелянт зазначає, що вона є похідною від вимоги про розірвання договору оренди, і у разі задоволення вимоги про розірвання підлягає задоволенню також.

Також Степненська сільська рада подала апеляційну скаргу на додаткове рішення від 19.03.2026, в якій просить додаткове рішення в частині розподілу між сторонами судових витрат змінити; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 45 000,00 грн.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального (ст. 627 ЦК України) та процесуального (ст.ст. 124, 126, 129 ГПК України) права, не врахував правові висновки Верховного Суду. Зокрема, суд безпідставно зменшив витрати на підготовку позовної заяви з 10 000 грн до 8 000 грн, послався на інші справи без зазначення їх номерів, тоді як позовна заява включає три позовні вимоги, викладена на 22 аркушах з детальним нормативно-правовим регулюванням та розрахунками. Суд безпідставно зменшив витрати за підготовку письмових пояснень та заперечень з 8 000 грн до 4 000 грн, вважаючи їх подання необов`язковим, тоді як право подання письмових пояснень передбачено процесуальним законом, а подання заперечень було викликано зловживанням процесуальними правами з боку відповідача. 
Суд безпідставно зменшив витрати на участь у судових засіданнях з 3 000 грн до 2 000 грн за кожне, оцінюючи лише час між початком та завершенням засідання, не враховуючи підготовку до засідання, ознайомлення з матеріалами, прибуття тощо. Апелянт посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 та постанову Верховного Суду від 11.12.2023 у справі № 925/200/22, згідно з якими зменшення витрат можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею неспівмірності, а суд не може вирішувати це питання з власної ініціативи. Крім того, договором встановлено фіксований розмір гонорару, і суд вдався до переоцінки умов договору між адвокатом та довірителем. 
Також апелянт зазначає, що рішення апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення залежить від розгляду апеляційної скарги на основне рішення, оскільки у випадку задоволення останньої підлягає зміні розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.
Селянське (фермерське) господарство "Агро Трейд" подало відзив на апеляційну скаргу на рішення від 16.03.2026, згідно якого вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування відсутніми. Відповідач зазначає, що суд першої інстанції з урахуванням усіх обставин справи дійшов правильного висновку про відсутність підстав для розірвання договору оренди землі на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України внаслідок його істотного порушення.
Відповідач пояснює, що протягом строку дії договору орендна плата нараховувалась та сплачувалась виходячи з розміру нормативної грошової оцінки, зазначеної у п. 2.3 Договору (85 694,16 грн), з урахуванням коефіцієнтів індексації. Згідно листа ГУ ДПС у Запорізькій області від 06.08.2025 податковий борг з плати за землю по СФГ "Агро Трейд" відсутній.
Відповідач посилається на п. 4.6 Договору, яким передбачено порядок перегляду орендної плати у випадку зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки: зацікавлена сторона повинна повідомити іншу сторону, а при досягненні згоди - укласти додаткову угоду. Відповідач стверджує, що ані Наталівська сільська рада, ані Степненська сільська рада з 01.01.2019 по 05.06.2024 (дату постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 914/2848/22) не повідомляли відповідача про необхідність внесення змін до договору, не зверталися з пропозицією укласти додаткову угоду та не зверталися до суду з вимогами про внесення змін до договору.
Відповідач посилається на два правових висновки Великої Палати Верховного Суду: у постанові від 09.11.2021 у справі № 635/4233/19 (зміна НГО є підставою для перегляду розміру орендної плати шляхом внесення змін до договору) та у постанові від 05.06.2024 у справі № 914/2848/22 (зміна НГО призводить до автоматичної зміни розміру орендної плати без необхідності укладення додаткової угоди). Відповідач вважає, що сплата орендної плати без урахування зміненої НГО є наслідком, у першу чергу, бездіяльності орендодавця, який не ініціював внесення змін до договору, а не умисних та недобросовісних дій відповідача.
Відповідач також посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 20.11.2024 у справі № 918/391/23 та від 05.02.2025 у справі № 925/457/23 щодо принципу збереження договору, необхідності оцінки істотності порушення з урахуванням усіх обставин справи, справедливості, добросовісності та розумності. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Степненська сільська рада подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що зміна правової позиції Верховного Суду щодо ефективного способу захисту прав впливає виключно на формулювання позовних вимог і жодним чином не змінює обов`язки орендаря щодо сплати орендної плати належним чином. Зміна правових висновків Верховного Суду не є індульгенцією орендарю, який істотно порушував умови договору. Для СФГ "Агро Трейд" не було складно отримати витяг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (процедура займає 1-2 хвилини), відобразити правильні величини в податковій декларації та сплачувати орендну плату в належному розмірі. Неповна сплата орендної плати протягом тривалого строку є свідомим вибором орендаря з метою ухилення від сплати податків у належному розмірі.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР" та Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області не скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2026 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Стефанів Т. В. (суддя-доповідач), судді: Кучеренко О. І., Демчина Т. Ю.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 19.03.2026 у справі № 908/2922/25. Витребувано матеріали справи №908/2922/25 у Господарського суду Запорізької області.
15.04.2026 справа № 908/2922/25 надійшла на адресу Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.04.2026 призначено справу № 908/2922/25 до розгляду в судовому засіданні на 27.05.2026 о 10 год. 00 хв.
Об`єднано апеляційну скаргу Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.03.2026 у справі № 908/2922/25 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду з апеляційною скаргою Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 19.03.2026 у справі № 908/2922/25.
В судове засідання 27.05.2026 з`явилися позивач та відповідач. 
Колегія суддів у судовому засіданні 27.05.2026 оголосила скорочену (вступну та резолютивну частини) постанову.

Встановлені судом обставини справи.
23.11.2018 між Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області (Запорізька РДА) та Селянським (фермерським) господарством "Агро Трейд" (відповідач) був укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 2322186800:02:002:1145, площею 22,3348 га, із земель колишнього КСП "Колос" (невитребувані (нерозподілені) земельні частки (паї) пасовища), розташованої на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту(Договір).
Договір укладено на строк до моменту отримання власниками сертифікатів на право на земельну частку (пай), державних актів на право власності на земельну ділянку, але не довше, ніж на 28 років (пункт 3.1 договору).
У розділі 4 договору сторони погодили, що за користування земельною ділянкою Орендар сплачує орендодавцю орендну плату у грошовій безготівковій формі. Річний розмір орендної плати становить 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 22,3348 га за кадастровим номером 2322186800:02:002:1145 складає 10283,30 грн. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством (пункти 4.1 - 4.3 договору).
Згідно з пунктом 7.1. договору, у разі припинення дії договору Орендар повертає Орендодавцю земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. 
Пунктом 12.3 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
23.11.2018 між Запорізькою РДА та СФГ "Агро Трейд" був підписаний акт прийому-передачі об`єкту (земельної ділянки) кадастровий номер 2322186800:02:002:1145.
14.12.2018 між Запорізькою РДА та СФГ "Агро Трейд" була укладена додаткова угода до Договору оренди землі від 23.11.2018, якою пункт 3.1 договору викладено в новій редакції: "Договір укладено на строк до моменту отримання власниками сертифікатів на право на земельну частку (пай), державних актів на право власності на земельну ділянку, але не довше, ніж на 49 років".
Право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 2322186800:02:002:1145 строком дії 49 років зареєстровано за СФГ "Агро Трейд" в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 29196026, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 443397583 від 12.09.2025).
Також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право суборенди Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер" на вказану земельну ділянку (номер запису про інше речове право: 29929600).
Згідно з витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, місцем розташування земельної ділянки з кадастровим номером 2322186800:02:002:1145 є Запорізька область, Запорізький район, Наталівська сільська рада (за межами населених пунктів), категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення - 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, дата державної реєстрації земельної ділянки - 10.10.2018, пасовища.
З 11.11.2020 Степненська сільська рада є правонаступником Наталівської сільської ради та орендодавцем земельної ділянки з к.н. 2322186800:02:002:1145.
Земельна ділянка, к.н. 2322186800:02:002:1145, площею 22,3348 га, невитребувані (не розподілені) земельні частки (паї) пасовища, розташована на території Степненської територіальної громади (UA23060270000087706).
27.01.2023 Запорізька районна державна адміністрація за актом прийому-передачі передала Степненській сільській раді Запорізького району Запорізької області договір оренди землі, укладений 23.11.2018 між Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області та селянським (фермерським) господарством "Агро Трейд" (загальна площа 22,3348 га, кадастровий номер 2322186800:02:002:1145) та додаткову угоду до договору оренди землі від 23.11.2018, яка укладена між Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області та селянським (фермерським) господарством "Агро Трейд" 14.12.2018.
Відповідно до Витягу №НВ-9977854572025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 12.09.2025 нормативно грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер 2322186800:02:002:1145, складає 185218,49 грн (а.с. 46).
Згідно з Витягом №НВ-9941852742024 від 19.06.2024 нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер 2322186800:02:002:1145, становить 165390,51 грн (а.с. 129).
Відповідно до інформації, наданої Головним управлінням ДПС у Запорізькій області (лист від 06.08.2025 №7509/5/08-01-04-07-07), у відповідача станом на 01.08.2025 відсутній податковий борг по орендній платі з юридичних осіб. Відповідно до податкових декларацій, поданих СФГ "Агро Трейд", останній нараховував та сплачував орендну плату за земельну ділянку з кадастровим номером 2322186800:02:002:1145 в таких розмірах: у 2025 році - 12104,69 грн; у 2024 році - 10807,76 грн; у 2023 році - 10283,30 грн; у 2022 році - 1713,88 грн; у 2021 році - 10283,30 грн; у 2020 році - 10283,30 грн; у 2019 році - 10283,30 грн (а.с. 48 - 63).
За розрахунком Степненської сільської ради, здійсненим за нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки, зазначеною у витязі №НВ-9977854572025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 12.09.2025, заборгованість СФГ "Агро Трейд" з орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 2322186800:02:002:1145, площею 22,3348 га, за договором оренди землі від 23.11.2018 становить 50778,71 грн, зокрема, у 2025 році (з 01.01.2025 по 31.07.2025) - 5904,23 грн; у 2024 році - 9039,10 грн; у 2023 році - 8600,49 грн; у 2022 році - 1433,42 грн; у 2021 році - 8600,49 грн; у 2020 році - 8600,49 грн; у 2019 році - 8600,49 грн.
Зазначені вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду, за результатом розгляду прийнято оскаржуване рішення.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що у задоволенні апеляційних скарг слід відмовити, а рішення та додаткове рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Запорізької області від 16.03.2026 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 2322186800:02:002:1145 та зобов`язання повернути зазначену земельну ділянку, а також додаткове рішення суду щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.11.2018 між Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області та СФГ "Агро Трейд" укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 2322186800:02:002:1145 площею 22,3348 га, що належить до невитребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв). Умовами договору сторони визначили розмір орендної плати у розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
З 01.01.2019 набрала чинності загальнонаціональна нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення, у зв`язку з чим змінився базовий показник, від якого залежав розмір орендної плати за договором. Враховуючи, що сторони погодили саме відсотковий спосіб визначення орендної плати, а не її фіксований розмір, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про необхідність обчислення орендної плати з урахуванням нової нормативної грошової оцінки.
Перевіривши надані сторонами докази та здійснивши власний розрахунок, суд першої інстанції встановив наявність у відповідача заборгованості зі сплати орендної плати за період з 01.01.2019 по 31.07.2025 у сумі 50 778,71 грн та правомірно задовольнив позовні вимоги в цій частині. Зазначені висновки сторонами не оскаржуються та є предметом преюдиційної оцінки при розгляді вимоги про розірвання договору.
Разом із тим колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для розірвання договору оренди землі.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути розірваний за рішенням суду лише у разі істотного порушення його умов другою стороною. Істотним є таке порушення, внаслідок якого інша сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 у справі №918/391/23, для застосування такого виняткового способу захисту як розірвання договору суд повинен встановити не лише факт порушення зобов`язання, а й його істотність, виходячи з наслідків такого порушення для потерпілої сторони, з урахуванням принципів справедливості, добросовісності, розумності та принципу збереження договору.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач протягом усього спірного періоду не припиняв виконання договору, декларував податкові зобов`язання та здійснював сплату орендної плати. Спір між сторонами виник не щодо самого обов`язку зі сплати орендної плати, а щодо порядку визначення її розміру після введення з 01.01.2019 загальнонаціональної нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення.
При цьому договір оренди було укладено 23.11.2018, тобто до набрання чинності новою нормативною грошовою оцінкою. На момент його укладення сторони виходили із нормативної грошової оцінки, яка існувала станом на дату укладення договору, а річний розмір орендної плати становив 10 283,30 грн. Тому місцевий господарський суд обґрунтовано врахував, що ані первісний орендодавець, ані його правонаступники не могли розраховувати під час укладення договору на отримання орендної плати, визначеної виходячи із нормативної грошової оцінки, яка на той момент ще не діяла.
Колегія суддів також бере до уваги, що встановлена судом заборгованість виникла саме внаслідок різного тлумачення сторонами порядку визначення розміру орендної плати після зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Відповідач не відмовлявся від виконання договору, не припиняв користування земельною ділянкою всупереч її цільовому призначенню та не допускав повної несплати орендних платежів.
За таких обставин сам по собі факт наявності заборгованості та її подальше стягнення в судовому порядку не свідчить про істотне порушення договору у розумінні частини другої статті 651 ЦК України.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що розмір недоплати автоматично свідчить про істотність порушення. Вирішальне значення має не лише сума заборгованості, а насамперед наслідки такого порушення для орендодавця та співвідношення між тим, на що він обґрунтовано розраховував при укладенні договору, і тим, що фактично отримав.
Не можуть бути прийняті до уваги й посилання апелянта на судові рішення в інших справах, оскільки питання істотності порушення вирішується судом у кожній конкретній справі з урахуванням її фактичних обставин.
Безпідставними є також доводи апеляційної скарги щодо суперечності висновків суду стосовно відсутності податкового боргу та наявності підстав для стягнення заборгованості за договором оренди. Зазначені обставини мають різну правову природу та не виключають одна одну.
Встановивши наявність підстав для стягнення недоплаченої орендної плати, місцевий господарський суд забезпечив належний та ефективний захист порушеного права позивача без застосування крайнього заходу у вигляді розірвання договору. Такий спосіб захисту відповідає принципу пропорційності та забезпечує справедливий баланс інтересів сторін.
Оскільки вимога про повернення земельної ділянки є похідною від вимоги про розірвання договору оренди, а підстав для розірвання договору судом не встановлено, місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив і в задоволенні вимоги про повернення земельної ділянки.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд повно та всебічно дослідив обставини справи, правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки. Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою обставин справи та не спростовують законності й обґрунтованості оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування або зміни колегія суддів не вбачає.

Доводи апелянта щодо незаконності додаткового рішення про розподіл судових витрат колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Пунктом 1 частини 4 статті 129 ГПК України визначено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на Відповідача.
Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
При цьому під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд не пов`язаний виключно умовами договору між адвокатом і клієнтом, оскільки предметом оцінки є не дійсність чи обов`язковість такого договору для його сторін, а визначення того розміру витрат, який підлягає компенсації за рахунок іншої сторони спору.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що суд при розподілі судових витрат повинен оцінювати не лише факт їх понесення, а й необхідність, реальність та розумність таких витрат, а також їх співмірність конкретним обставинам справи. Саме тому навіть за наявності договору про надання правничої допомоги та підтвердження сплати гонорару суд не позбавлений обов`язку перевірити, чи є заявлена до відшкодування сума обґрунтованою та співмірною.
Посилання апелянта на те, що суд не мав права зменшувати розмір витрат через відсутність відповідного клопотання відповідача, не спростовують законності додаткового рішення.
За змістом статей 126 та 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд зобов`язаний перевірити обґрунтованість, необхідність та співмірність заявлених до відшкодування сум. Така оцінка є складовою судового контролю за справедливим розподілом витрат між сторонами та не означає втручання у договірні відносини між адвокатом і клієнтом.
Колегія суддів зауважує на тому, що суд першої інстанції не визнав недійсними умови договору про надання правничої допомоги та не змінив погоджений сторонами розмір гонорару. Оскаржуваним додатковим рішенням вирішувалося виключно питання про те, яка частина понесених позивачем витрат підлягає компенсації за рахунок відповідача, що є самостійним процесуальним питанням.
Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта щодо безпідставного зменшення витрат на підготовку позовної заяви.
Як вбачається з матеріалів справи, спір не відзначався підвищеною складністю з точки зору фактичних обставин, оскільки предметом розгляду були питання правильності визначення розміру орендної плати, наявності заборгованості та наявності підстав для розірвання договору оренди. Більшість доказів мала документальний характер, а правове регулювання спору ґрунтувалося на усталених положеннях земельного, цивільного та податкового законодавства.
Сам по собі значний обсяг позовної заяви або кількість наведених у ній нормативних приписів не свідчать автоматично про необхідність відшкодування всієї заявленої суми витрат. Суд першої інстанції, оцінюючи характер спору, обсяг виконаної роботи та принцип розумності, дійшов висновку про часткове зменшення відповідної суми, що належить до його дискреційних повноважень під час розподілу судових витрат.
Безпідставними є й доводи апелянта щодо витрат на підготовку письмових пояснень та заперечень.
Суд першої інстанції не позбавляв сторону права подавати відповідні процесуальні документи та не ставив під сумнів правомірність їх подання. Водночас при вирішенні питання про компенсацію витрат суд вправі оцінити необхідність таких процесуальних дій для розгляду справи та їх вплив на результат вирішення спору.
Факт подання письмових пояснень або заперечень сам по собі не означає, що всі пов`язані з цим витрати автоматично підлягають відшкодуванню іншою стороною у повному обсязі. Відшкодуванню підлягають лише ті витрати, які є фактичними, необхідними та розумними з урахуванням конкретних обставин справи.
Не заслуговують на увагу й доводи апелянта щодо неправомірного зменшення витрат на участь адвоката у судових засіданнях.
Визначаючи співмірність таких витрат, суд вправі враховувати тривалість судових засідань, складність процесуальних дій, які виконувалися під час їх проведення, а також загальний обсяг роботи, необхідний для представництва інтересів сторони у справі. При цьому оцінка розумності заявлених сум не означає, що суд враховував виключно час перебування адвоката безпосередньо у залі судового засідання.
Доводи апелянта фактично зводяться до незгоди з оцінкою судом критерію співмірності витрат, однак не містять переконливих аргументів про те, що визначений судом розмір компенсації є явно необґрунтованим або таким, що суперечить положенням процесуального закону.
Колегія суддів також враховує, що рішення суду першої інстанції по суті спору залишається без змін. Відтак відсутні підстави для перегляду здійсненого місцевим господарським судом розподілу судових витрат лише з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що додаткове рішення місцевого господарського суду ухвалене з дотриманням вимог статей 126 та 129 ГПК України, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду щодо визначення розумного та співмірного розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації за рахунок відповідача. Підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Скаржник, звертаючись з апеляційною скаргою, не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційний господарський суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Запорізької області від 16.03.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 19.03.2026 у справі № 908/2922/25 - таким, що підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга на рішення та додаткове рішення суду першої інстанції задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається, судові витрати відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта. 

Керуючись статтями 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.03.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 19.03.2026 у справі № 908/2922/25 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 16.03.2026 та додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 19.03.2026 у справі № 908/2922/25 - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 ГПК України.

Повна постанова складена та підписана 08.06.2026.

Головуючий суддя Т. В. СТЕФАНІВ

Суддя Т. Ю. ДЕМЧИНА

Суддя О. І. КУЧЕРЕНКО