ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/26929/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року (суддя Конєва С.О.) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 047050032719 від 16.07.2025; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачеві періоди роботи згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 18.12.1985 до страхового стажу роботи та призначити пенсію за віком з дати звернення, а саме з 08.07.2025. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 047050032719 від 16.07.2025. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 18.12.1985р. (за виключенням уже зарахованих періодів). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком від 08.07.2025р. відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України. У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. 
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 08.07.2025 звернувся до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.
Заява в порядку екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, яким прийнято рішення від 16.07.2025 № 047050032719 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у зв`язку з відсутністю достатнього страхового стажу.
Відповідачем не було зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності до 01.01.1999 згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 18.12.1985, оскільки титульний аркуш заповнений всупереч чинному законодавству, печатка на першій сторінці не належить організації, що вперше заповнювала трудову книжку. 
Назване рішення є предметом оскарження в цій справі.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 цього ж Закону встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За приписами постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що основним документам, на підставі якого органи ПФУ перевіряють наявність трудового стажу особи, є трудова книжка.
Записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 18.12.1985 підтверджується, що ОСОБА_1 з 26.10.1983 по 30.11.1985 проходив службу у Радянській Армії, з 18.12.1985 по 09.03.1989 обіймав посаду в органах УВС Української СРСР.
Відповідні записи містять назву посад, які обіймав позивач, реквізити наказів щодо прийняття, переведення та звільнення з роботи, які засвідчені відбитком печатки відповідних органів.
Відсутність на першій сторінці трудової книжки печатки організації, що вперше заповнювала трудову книжку, не може вважатися законною підставою для не зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача, адже відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. Визначальним для призначення пенсії є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Відтак є вірним висновок суду першої інстанції про неправомірну відмову у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 18.12.1985.
Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують.
Рішення суду першої інстанції ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні. 

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року в адміністративній справі № 160/26929/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з 04 червня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 04 червня 2026 року. 

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя А.В. Суховаров 

суддя Т.І. Ясенова