К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 липня 2026 року місто Київ

справа № 372/4422/25
апеляційне провадження № 22-ц/824/5626/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Головачова Я.В.,

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал", подану представником Хлопковою Марією Сергіївною, на рішення Обухівського районного суду Київської області у складі судді Кравченка М.В. від 19 вересня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (далі - ТОВ "Юніт Капітал") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 

Позов мотивовано тим, що 6 квітня 2021 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 уклали договір № 986030087 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. 

ОСОБА_1 добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт товариства: www.moneyveo.ua, обрала для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначила свої персональні дані, у тому числі і банківську картку, пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини з товариством та уклала кредитний договір. Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором; одноразовий персональний ідентифікатор MNV4Z34F. Без отримання
листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений.

Відразу після вчинених дій ОСОБА_1 6 квітня 2021 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало грошові кошти в сумі 15 000 грн на її банківську картку № НОМЕР_1 . 

Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі. 

28 листопада 2018 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога"та ТОВ "Таліон Плюс" уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди, зокрема, щодо продовження терміну дії договору факторингу. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювались не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Предметом договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до пункту 1.3 договору під правом розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникають в майбутньому. 

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 13 липня 2021 року № 142 до договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором від 6 квітня 2021 року.

5 серпня 2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 05/0820-01. Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, які зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходять в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому у відповідному додатку договору. 

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 30 травня 2023 року № 9 до договору факторингу № 05/0820-01 від 5 серпня 2020 року від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором від 6 квітня 2021 року.

4 червня 2025 року ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором. 

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 4 червня 2025 року від ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" до ТОВ "Юніт Капітал" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 29 254 грн 24 коп.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № 986030087 від 6 квітня 2021 року у розмірі 29 254 грн 24 коп. та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19 вересня 2025 року у задоволенні позову ТОВ "Юніт Капітал" відмовлено. 

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів факту відступлення позивачу права вимоги за кредитним договором та доказів дотримання учасниками переуступки права вимоги діючого законодавства під час укладення договорів факторингу, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача грошових коштів на користь позивача ТОВ "Юніт Капітал". 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзіпредставник ТОВ "Юніт Капітал" - Хлопкова М.С., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. 

Скаржник зазначає, що позивач є належним кредитором та отримав дійсне право вимоги за кредитним договором від 6 квітня 2021 року № 986030087. Сам лише факт укладення договору факторингу між первісним кредитором та ТОВ "Таліон Плюс" в 2018 році не спростовує даних обставин, оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. 

За реєстром, складеним 13 липня 2021 року на виконання умов договору факторингу, первісним кредитором було передано дійсне право вимоги до відповідача за кредитним договором, яке існувало на момент такої передачі, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. 

Вказує, що судом застосовано правові висновки Верховного Суду у справах з правовідносинами, які не є подібними до спірних правовідносин у даній справі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не подала.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що 6 квітня 2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладено договір № 992269180.

Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор MNV4Z34F.

Згідно з платіжним дорученням від 6 квітня 2021 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" зобов`язалось перерахувати на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 15 000 грн згідно з договором № 986030087 від 6 квітня 2021 року (а.с. 10). 

Згідно з довідкою ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", на виконання умов договору від 6 квітня 2021 року № 986030087, кредитором ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг АТ КБ "Приватбанк" з відповідними реквізитами (а.с. 91). 

28 листопада 2018 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" укладений договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" зобов`язалося відступити ТОВ "Таліон Плюс" зазначені у відповідних реєстрах вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за плату на умовах, визначених цим договором.

У подальшому між сторонами укладалися додаткові угоди. Із витягу з реєстру прав вимоги від 13 липня 2021 року № 142 вбачається, що до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 986030087 від 6 квітня 2021 року у розмірі 27 303 грн 06 коп.

5 серпня 2020 року між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" (фактор) та ТОВ "Таліон Плюс" (клієнт) укладений договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого ТОВ "Таліон Плюс" зобов`язалося відступити ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Таліон Плюс" за плату на умовах, визначених цим договором.

Із витягу з реєстру прав вимоги від 30 травня 2023 року № 9 вбачається, що до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 986030087 від 6 квітня 2021 року у розмірі 29 254 грн 24 коп.

4 червня 2025 року між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" (фактор) та ТОВ "Юніт Капітал" (клієнт) укладений договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого ТОВ "Юніт Капітал" зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", а останній відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників.

Із Реєстру боржників від 4 червня 2025 року вбачається, що до ТОВ "Юніт Капітал" від ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 986030087 від 6 квітня 2021 року у розмірі 29 254 грн 24 коп.

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 986030087 від 6 квітня 2021 року, у ОСОБА_1 перед ТОВ "Юніт Капітал" станом на 25 червня 2025 року наявна заборгованість у розмірі 29 254 грн 24 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13 644 грн 80 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 15 609 грн 44 коп.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частинами першою, другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Так, пунктами 5, 6, 12 частини 1 статті 3 Закону України "Про електрону комерцію"встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб'єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв'язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електрону комерцію").

Правилами статті 12 Закону України "Про електрону комерцію" регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або
іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Водночас не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року в справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року в справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Також, як неодноразово наголошував у своїх постановах Верховний Суд, згідно зі статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Установлено, що 6 квітня 2021 року між "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладено договір № 986030087, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV4Z34F, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору в електронній формі.

Матеріали справи не містять заперечень відповідача, щодо відомостей, вказаних у договорі, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, сума бажаного кредиту, електронна адреса позичальника, фінансовий номер телефону.

Також матеріали справи не містять доказів, що укладений 6 квітня 2021 року між "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 договір на підставі судового рішення визнаний недійсним. У даній справі, що переглядається, ОСОБА_1 не зверталася із зустрічним позовом про визнання недійсним договору або окремих його положень.

Сукупний аналіз наведених обставин та положень закону вказує на те, що між первісним кредитором та відповідачем укладено договір кредиту в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених статтями 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Таким чином, є правильним висновок районного суду про те, що укладення 6 квітня 2021 року між "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 кредитного договору доведено належними доказами.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про недоведеність існування у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З матеріалів справи убачається, що в обґрунтування заявлених вимог на підтвердження переходу до нього права вимоги за договором № 986030087 від 6 квітня 2021 рокупозивач надав суду копії наступних документів: договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладений між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" і укладені до нього додаткові угоди; витяг з реєстру прав вимоги № 142 від 13 липня 2021 року; договір факторингу від 5 серпня 2020
року № 05/0820-01, укладений між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" та ТОВ "Таліон плюс"; витяг з реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року; договір факторингу від 4 червня 2025 року № 04/06/25-Ю, укладений між ТОВ "Юніт Капітал" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс"; реєстр боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 4 червня 2025 року; акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 4 червня 2025 року. 

У пункті 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс", визначено, що право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 4.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.

Аналогічні умови зазначено і в договорі факторингу, укладеному між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс".

Таким чином, за умовами договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 986030087 від 6 квітня 2021 року, оскільки підписання реєстру права вимоги № 142 відбулося 13 липня 2021 року, тобто після укладення кредитного договору.

5 серпня 2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 986030087 від 6 квітня 2021 року, що підтверджується реєстром прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року, тобто після укладення кредитного договору.

Установлено, що в подальшому право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 986030087 від 6 квітня 2021 року перейшло до позивача ТОВ "Юніт Капітал", що підтверджується договором факторингу № 04/06/25-Ю, а саме на суму 29 254 грн 24 коп., згідно реєстру боржників та акту прийому-передачі реєстру боржників.

Враховуючи вище наведенні положення статей 1077, 1078 ЦК України та умови договорів факторингу, слід дійти висновку, що надані позивачем копії договорів та витяги з реєстру боржників, які містять усі необхідні реквізити, зокрема підписи та печатки сторін, в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за укладеним нею з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" договором № 986030087 від 6 квітня 2021 року.

Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ "Юніт Капітал" заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, у даному випадку слід виходити з
презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов'язковості виконання договору, що узгоджується з приписами статті 204 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що за договором факторингу було передано право невизначених вимог.

Укладення договору факторингу до виникнення конкретних кредитних правовідносин із ОСОБА_1 саме по собі не свідчить про недійсність або неможливість подальшої передачі права вимоги новому кредитору. Така обставина лише означає, що на момент укладення первісного договору факторингу відповідна вимога ще не існувала, однак це не виключало можливості її подальшого набуття та передачі у порядку, передбаченому договором.

На момент укладення кредитного договору договори факторингу були чинними. Їхні умови передбачали можливість внесення змін шляхом укладення додаткових угод за спільною згодою сторін, що, відповідно, дозволяло сторонам у період дії договору факторингу конкретизувати та передати право вимоги, яке виникло після укладення кредитного договору.

Отже, право вимоги до ОСОБА_1 не було невизначеним у момент його фактичної передачі новому кредитору, оскільки воно виникло з конкретного кредитного договору, укладеного з відповідачем, та було передане у межах чинного договору факторингу шляхом належного оформлення відповідних змін/додаткових угод. За таких обставин сам лише факт укладення договору факторингу до виникнення кредитного зобов`язання не є підставою для висновку про недійсність передачі права вимоги чи відсутність правонаступництва кредитора.

З наведеного слідує, що матеріали справи містять належні докази переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за укладеним нею з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" договором № 986030087 від 6 квітня 2021 року.

Отже, суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення заборгованості.

Надані позивачем виписка з особового рахунку за кредитним договором № 986030087 (а.с. 41) та розрахунки заборгованості (а.с. 42-44) є належними доказами, які підтверджують розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки містять детальний розпис нарахованої заборгованості за кредитним договором, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Відповідач не надала суду доказів, які б спростовували визначений розмір заборгованості за кредитом.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції, встановивши, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", правонаступником якого є позивач,
належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредитні кошти в обумовленому розмірі, тоді як відповідач свої зобов`язання за цим договором належним чином не виконала, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 29 254 грн 24 коп., яка підтверджена належними та допустимими доказами, вважає позовні вимоги обґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Крім того, ТОВ "Юніт Капітал" у позовній заяві просило суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин 1-3 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Разом з тим, відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що 5 червня 2025 року між адвокатським бюро "Тараненко та партнери" та ТОВ "Юніт Капітал" укладено договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 (а.с.39-40).

Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 25 червня 2025 року № 05/06/25-01, підписаним адвокатським бюро "Тараненко та партнери" та ТОВ "Юніт Капітал", послуг надано на загальну суму 7 000 грн (складання позовної заяви - 5 000 грн, вивчення матеріалів справи - 1 000 грн, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування коштів -
500 грн, підготовка та подача клопотання отримання інформації щодо зарахування коштів - 500 грн) (а. с. 37). 

Відповідач не подала до суду заперечень проти заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу або клопотання про зменшення розміру таких витрат.

Оцінивши надані стороною позивача докази на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що позивач довів належними та допустимими доказами розмір витрат на правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, а тому такі витрати підлягають відшкодуванню відповідачем у розмірі 7 000 грн.

За подання позовної заяви до суду першої інстанції ТОВ "Юніт Капітал"сплатило судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 30 липня 2025 року № 22409; за подання апеляційної скарги ТОВ "Юніт Капітал" сплатило 3 633,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 10 грудня 2025 року № 31066.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 6 056 грн. 

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал", подану представником Хлопковою Марією Сергіївною, задовольнити. 

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення такого змісту. 

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити. 

Стягнути з  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (місто Київ, вулиця Рогнідинська, 4А, офіс 10; код ЄДРПОУ: 43541163) заборгованість за кредитним договором від 6 квітня 2021 року № 986030087 в розмірі 29 254 грн 24 коп. 

Стягнути з  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (місто Київ, вулиця Рогнідинська, 4А, офіс 10; код ЄДРПОУ: 43541163) судовий збір в сумі 6 056 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий 

Судді: