Справа № 357/8439/26
3/357/2860/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2026 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О.Л. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Національної поліції України Головного Управління Національної поліції в Київській області Білоцерківського районного управління поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого в охоронній агенції «ВЕНБЕСТ» технік сигналазації, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІНП: НОМЕР_1 , 
у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого за ч.1 ст.184 КУпАП,- 

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 974 632 від 28.04.2026, 28.04.2026 батько ОСОБА_1 , неналежним чином виконував обов`язки передбачені ст.150 СКУ відносно неповнолітнього дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що 27.04.2026 близько о 11 год. 00 хв. остання залишила місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 без повідомлення свого місця знаходження та в подальшому 28.04.2026 року близько о 12 год. 30 хв. була знайдена працівниками поліції, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.
Від захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Пакало А.В. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника. В обґрунтування клопотання адвокат зазначив, що у зв`язку з участю у значній кількості судових проваджень він позбавлений можливості взяти участь у судовому засіданні у даній справі. У зв`язку з цим просив провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника на підставі наявних у справі матеріалів з урахуванням поданого клопотання про закриття провадження. 
Крім того, захисником ОСОБА_1 адвокатом Пакало А.В. через засоби електронного зв`язку подано клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП. У поданому клопотанні захисник Пакало А.В. зазначив, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не відповідають фактичним обставинам справи та не свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. На думку захисника, неповнолітня ОСОБА_2 залишила місце проживання за відома та згодою батьків, які підтримували з нею телефонний зв`язок. Після втрати зв`язку із донькою ОСОБА_1 невідкладно розпочав її пошуки, самостійно встановлював можливі місця перебування, а в подальшому звернувся до правоохоронних органів із повідомленням про її зникнення. Після встановлення місцезнаходження неповнолітньої ОСОБА_1 також звернувся із заявою про можливе вчинення щодо неї кримінального правопорушення, за результатами чого відповідні відомості були внесені до ЄРДР. Захисник Пакало А.В. вказує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 ухилявся від виконання передбачених законом батьківських обов`язків, не забезпечував належних умов життя та виховання дитини або проявляв байдужість до її долі. Сам по собі факт тимчасової відсутності неповнолітньої за місцем проживання та її подальшого встановлення працівниками поліції не може свідчити про наявність у діях батька складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Посилаючись на положення ст.ст. 7, 9, 247, 251, 280 КУпАП, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини та принцип презумпції невинуватості, захисник просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши і оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 28.04.2026 серії ВАД №974632, рапорт від 28.04.2026 відповідно до якого отримано заяву про зникнення особи безвісти заявник ОСОБА_1 , пояснення правопорушника ОСОБА_1 та додані до нього матеріали, подане захисником клопотання та надані письмові докази, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та готувати до самостійного життя.
Згідно з ч.1 ст.184 КУпАП адміністративна відповідальність настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законом обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Сам по собі факт виникнення конфлікту між малолітніми дітьми не може свідчити про неналежне виконання батьками своїх обов`язків та автоматично утворювати склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною нормою необхідним є встановлення саме факту свідомого ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, відсутності належного контролю за її поведінкою, невжиття заходів щодо забезпечення належних умов її життя та розвитку.
Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття нею освіти, готувати її до самостійного життя, виховувати в дусі поваги до прав та свобод інших людей.
Разом із тим сам по собі факт тимчасової відсутності неповнолітньої дитини за місцем проживання та її подальшого встановлення працівниками поліції не може безумовно свідчити про неналежне виконання батьками своїх обов`язків. Для висновку про наявність складу правопорушення необхідно встановити конкретні факти неналежного виховання дитини, відсутності належного контролю за її поведінкою, невжиття заходів щодо забезпечення її безпеки або інші обставини, які свідчили б про ухилення батьків від виконання обов`язків, передбачених законом.
Судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 974632 від 28.04.2026 фактично наведено лише відомості про відсутність неповнолітньої ОСОБА_2 за місцем проживання та її подальше виявлення працівниками поліції. При цьому протокол не містить конкретного опису дій або бездіяльності ОСОБА_1 , які б свідчили про неналежне виконання ним батьківських обов`язків, не наведено обставин, які б вказували на неналежне виховання дитини, відсутність контролю за її поведінкою, систематичне невиконання обов`язків щодо її утримання або байдужість до її долі.
Також суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що саме дії або бездіяльність ОСОБА_1 перебували у причинному зв`язку із залишенням донькою місця проживання. Не надано будь-яких характеристик, актів обстеження житлово-побутових умов, висновків органів опіки та піклування, пояснень свідків чи інших доказів, які б свідчили про неналежне виконання ним батьківських обов`язків.
Натомість наявні у справі відомості свідчать про те, що після втрати зв`язку з донькою ОСОБА_1 вжив активних заходів щодо встановлення її місцезнаходження, самостійно здійснював пошуки, звернувся до поліції із повідомленням про її зникнення, а після її розшуку ініціював перевірку обставин події шляхом подання відповідної заяви до правоохоронних органів. Такі дії, на переконання суду, свідчать про зацікавленість батька ( ОСОБА_1 ). у долі дитини, належне виконання ним обов`язків щодо її захисту та забезпечення безпеки.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання таких доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Разом із тим надані суду матеріали не містять достатніх, належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності беззаперечно підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Суд також враховує принцип презумпції невинуватості, який поширюється і на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Відповідно до цього принципу всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обов`язок доведення вини покладається на орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення. Наявні у справі докази не дають можливості дійти переконливого та безсумнівного висновку про те, що ОСОБА_1 ухилявся від виконання батьківських обов`язків або неналежним чином їх виконував.
За таких обставин суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні об`єктивні та суб`єктивні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.247, ст.251, ст.252, ст.280, ст.283, ст.284 КУпАП, суд - 

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя	О.Л. ГАВЕНКО