Справа № 158/1166/26  Провадження №33/802/373/26 	Головуючий у 1 інстанції:Костюкевич О.К. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2026 року         місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Любчича В.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 08 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 90 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1530 (одна тисяча п`ятсот тридцять) гривень, з конфіскацією мисливської гладкоствольної рушниці ТОЗ-34Р, к.12, № НОМЕР_1 та з конфіскацією тушки козулі.
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 665 грн. 60 коп. судового збору.
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 06 лютого 2026 року на території кварталу 2 відділу 2 Мощаницького лісництва Ківерцівського надлісництва, перебував в угіддях із гладкоствольною рушницею ТОЗ-34Р, спільно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вчинив дії, які виразилися у добуванні козулі шляхом полювання, чим порушив ч.2 ст.85 КУпАП та ч.1 ст.20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання».
В поданій апеляційній скарзі захисник вважає постанову судді необґрунтованою. Вказує на те, що вполював козулю саме ОСОБА_3 , що підтверджено в матеріалах справи, отже доказів, що ОСОБА_1 добув козулю, чи іншу тварину – немає. Посилається на те, що гладкоствольна рушниця ТОЗ-34Р не була знаряддям вчинення інкримінованого правопорушення та вона офіційно зареєстрована відповідно до Витягу з функціональної підсистеми «Єдиний реєстр зброї», що свідчить про відсутність підстав для її конфіскації. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Любчича В.С., який підтримував апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.
Висновки судді щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Що стосується доводів захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП, то вони є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах доказами.
Так, відповідно до змісту протоколу по адміністративне правопорушення, 06 лютого 2026 року на території кварталу 2 відділу 2 Мощаницького лісництва Ківерцівського надлісництва, ОСОБА_1 перебував в угіддях із гладкоствольною рушницею ТОЗ-34Р, спільно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вчинив дії, які виразилися у добуванні козулі шляхом полювання, чим порушив ч.2 ст.85 КУпАП та п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» (а.с.3).
Згідно ст.20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», з метою раціонального використання мисливських тварин, охорони диких тварин, а також середовища їх перебування забороняється:
1) полювати без належного на те дозволу, а саме: без документів, визначених статтею 14 цього Закону; полювання на тварин, які не зазначені у дозволах на добування мисливських тварин або понад встановлену в цих дозволах норму;
2) полювання в заборонених для цього місцях, а саме: на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, де це заборонено відповідно до положень про них; на відтворювальних ділянках (крім відстрілу і відлову хижих та шкідливих тварин); у межах населених пунктів (сіл, селищ, міст), за винятком випадків, передбачених рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських рад; в угіддях, не зазначених у дозволі; на відстані ближче ніж 200 метрів від будівель населеного пункту та окремо розташованих будівель, де можливе перебування людей;
3) полювання у заборонений час, а саме: у не дозволені для полювання строки на відповідні види тварин; у темний період доби (пізніше години після заходу сонця і раніше години до його сходу);
4) полювання із застосуванням або використанням заборонених знарядь та забороненими способами, а саме: клеїв, петель, капканів, підрізів, закотів, гачків, самострілів, ловчих ям; отруйних та анестезуючих принад; живих сліпих чи знівечених тварин як принади; звуковідтворювальних приладів та пристроїв; електричного обладнання для добування тварин; штучних світлових джерел, приладів та пристроїв для підсвічування мішеней, у тому числі приладів нічного бачення; дзеркал та інших пристроїв, що осліплюють тварин; вибухових речовин; з під`їзду на автомототранспорті, а також на плавучих засобах з працюючим двигуном; літаків та вертольотів; немисливської (у тому числі військової) вогнепальної, пневматичної та іншої стрілецької зброї, а також нарізних вкладок, напівавтоматичної або автоматичної зброї з магазинами більш як на два патрони; руйнування житла тварин, бобрових загат, гнізд птахів; газу та диму; заливання нір звірів; а також: на тварин, які зазнають лиха (переправляються водою або по льоду, рятуються від пожежі, повені тощо); на пернату дичину з нарізною вогнепальною зброєю або з використанням набоїв, споряджених кулями і шротом діаметром більше 5 мм (N 0000); на хутрових звірів (крім вовка, єнотовидного собаки, лисиці та шакала) з нарізною вогнепальною зброєю калібром більш як 5,6 міліметра; на копитних тварин з використанням малокаліберної гвинтівки під патрон кільцевого запалювання або набоїв, споряджених картеччю чи шротом; полювання з мисливськими собаками, ловчими звірами і птахами без наявності на них паспорта; полювання з дерев та мисливських вишок без дозволу користувача угідь;
5) транспортування або перенесення добутих тварин чи їх частин без відмітки цього факту у щорічній контрольній картці обліку добутої дичини і порушень правил полювання, а також у дозволі на їх добування;
6) допускання собак у мисливські угіддя без нагляду;
7) полювання з порушенням установленого для певної території (регіону, мисливського господарства, обходу тощо) порядку здійснення полювання;
8) полювання на заборонених для добування тварин;
9) збирання яєць птахів, загиблих мисливських птахів, самовільне привласнення знайдених в угіддях загиблих мисливських тварин або їх частин, руйнування, нищення або псування штучних гніздищ, солонців, годівниць для звірів і птахів, посівів кормових рослин, мисливських вишок, вказівних знаків, відповідних вивісок та інших атрибутів мисливського господарства.
Дії, зазначені в пунктах 1-8 цієї статті, відповідно до законодавства кваліфікуються як незаконне полювання. Особи, винні у незаконному полюванні, несуть відповідальність згідно із законами.
Виявлені тварини (або їх частини) та знаряддя добування таких тварин, законність набуття яких не підтверджена відповідними документами, вважаються незаконно добутими.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.12 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», полювання з використанням вогнепальної мисливської зброї дозволяється лише особам, які в установленому порядку одержали в уповноваженому державному органі відповідний документ дозвільного характеру на право користування цією зброєю.
До полювання прирівнюється: перебування осіб у межах мисливських угідь, у тому числі на польових і лісових дорогах (крім доріг загального користування), з будь-якою стрілецькою зброєю або з капканами та іншими знаряддями добування звірів і птахів, або з собаками мисливських порід чи ловчими звірами і птахами, або з продукцією полювання (крім випадків регулювання чисельності диких тварин, польових випробувань і змагань мисливських собак (не нижче обласного рівня).
Частиною 2 статті 85 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин) чи таке, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин.
Так, матеріалами справи підтверджується факт того, що за вказаних обставин місця та часу ОСОБА_1 дійсно порушив правила полювання, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення №000005 від 17.03.2026 (а.с.3), з яким останній ознайомлений та згідний про що свідчить його підпис, рапортом (а.с.7-9), а також іншими матеріалами справи.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП.
Доводами апеляційної скарги не спростовано висновків суду, обґрунтовано викладених у судовому рішенні.
Крім того, суд першої інстанції підставно, як це передбачає санкція ч.2 ст.85 КУпАП, конфіскував мисливську гладкоствольну рушницю ТОЗ-34Р, к.12, № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 ..
Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП врахував характер правопорушення, дані про особу винного, та призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст.85 КУпАП, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника Любчича В.С. – залишити без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 08 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1  – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду   В.П. Денісов