Справа № 289/619/26
Номер провадження 1-кп/289/156/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2026 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: 
головуючого - судді ОСОБА_1 
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
обвинуваченого – ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 19 червня 2025 року за № 62025050010022367 по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Краснобірка, Радомишльського району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, солдата військової частини НОМЕР_1 старший стрілець-оператор 2 механізованого взводу 6 механізованої роти, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , та проживаючого по АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 31.05.2006 Радомишльським РВ УМВС, раніше судимий: 
-05.09.2018 Радомишльським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;
- 05.03.2019 Малинським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;
- 20.09.2019 року Брусилівським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- 16.08.2022 Богунським районним судом умовно-достроково звільнений від відбування покарання, невідбутий термін 1 рік 7 місяців 9 днів (до 25.03.2024).
-29.01.2024 Радомишльським районним судом за ч. 1 ст.125 КК України у вигляді покарання 1 року 1 місяця позбавлення волі (23.08.2024 умовно достроково звільнений ухвалою Коростенського районного суду від відбування покарання на підставі ст. 81-1 КК України для проходження військової служби з невідбутою частиною покарання - невідбутий термін 9 місяців 10 днів)
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 5 ст. 185 ч. 4 КК України, 
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_3 від 04.11.2024 року № 309 солдата ОСОБА_5 , старшого стрільця - оператора 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти військової частини НОМЕР_3 , звільнений із займаної посади і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , лишаючись у списках підрозділу з 04.11.2024 року, тобто виведений в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , та цього ж дня зараховано до списків особового складу вказаної військової частини на всі види забезпечення, ОСОБА_6 посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем виведеним в розпорядження командира В\Ч НОМЕР_1 (колишній старший стрілець - оператор 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти військової частини НОМЕР_3 ), відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття, розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).
Відповідно до вимог ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.
Відповідно до доповіді про подію у військовій частині НОМЕР_3 від 26.12.2024 року №6928 солдат ОСОБА_5 виведений в розпорядження командира В\Ч НОМЕР_1 , вибув 22.12.2024 року з вказаної військової частини до лікарні КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР у м. Дніпро, Дніпропетровської області.
Однак, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем виведеним в розпорядження командира В\Ч НОМЕР_1 (колишній старший стрілець - оператор 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти військової частини НОМЕР_3 ), 22.12.2024 прибув до лікарні КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР у м. Дніпро, Дніпропетровської області, де був госпіталізований у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, та перебував на лікуванні, однак, в подальшому, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 25.12.2024 року у невстановлений проміжок часу, самовільно, покинувши лікарню, не продовжуючи лікування, покинув КНП «Міську клінічну лікарню №16» ДМР у м. Дніпро, Дніпропетровської області, та не з`явився до місця несення служби, а саме до тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків.
За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про нез`явлення ним вчасно на службу та його причини не повідомляв, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи це із виконання службових обов`язків.
Своїми умисними діями, що виразилось у нез`явленні вчасно на службу з лікувального закладу без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.
Крім того, ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, вчинив умисний тяжкий злочин проти власності за наступних обставин.
Так, 23 лютого 2026 року о 18 годині 00 хвилині ОСОБА_5 перебуваючи в будинку за запрошенням ОСОБА_7 , по АДРЕСА_4 , вирішив вчинити крадіжку чужого майна з вказаного будинку, що перебуває у володінні ОСОБА_8 .
У зазначений день, час і місці та за вказаних обставин, ОСОБА_5 без розриву у часі, реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, достовірно знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає перебуваючи в одній з кімнат будинку по АДРЕСА_4 , виявив та умисно таємно в умовах воєнного стану здійснив викрадення майна належаного ОСОБА_7 , а саме сумку черезплічну тактичного типу піщаного камуфльованого забарвлення типу (multicam), в якій знаходились:
- грошові кошти державного зразка у гривневій валюті на загальну суму 9500 гривень;
- банківська картка АТ КБ «Приватбанку» № НОМЕР_4 з якої викрадено грошові кошти на загальну суму 1 427 гривень 84 копійки.
Після цього, ОСОБА_5 з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 10 927 гривень 84 копійок.
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна — крадіжці, вчиненій в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні даних злочинів визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював та відповідаючи на запитання учасників, надав покази, які відповідають висунутому обвинуваченню в об`єднаному кримінальному провадженні. Розкаявся у вчиненому.
За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, враховуючи, що обвинувачений не оспорює обставини справи і він правильно розуміє зміст цих обставин, а також відсутність будь-яких сумнівів у добровільності його позиції, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому обвинуваченому судом роз`яснено, що у даному випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді. 
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися:
- у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України;
- самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинених в умовах воєнного стану, вірно кваліфіковані за ч.5 ст.407 КК України;
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
Також, в судовому засіданні було досліджено характеризуючи матеріали на обвинуваченогоОСОБА_5 .
Вирішуючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним діянь, які відносяться до категорії тяжкого злочину, данні про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, нові кримінальні правопорушення вчинив під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання та наявність обставин, що його обтяжують.
Беручи до уваги наведене, суд враховує, що протягом тривалого часу обвинувачений ОСОБА_5 , достовірно знаючи порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, будь-яких дій з метою повернення до своєї військової частини чи виконання обов`язків військової служби не вживав. Така поведінка свідчить про свідоме та демонстративне нехтування ним вимогами військової дисципліни, Військової присяги та обов`язком захисту Вітчизни в умовах воєнного стану.
Крім того, перебуваючи в стані самовільного залишення місця служби, обвинувачений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, а натомість вчинив нове кримінальне правопорушення, що вказує на стійку антисоціальну спрямованість його особи.
За таких обставин, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових злочинів є неможливим без ізоляції від суспільства. Оскільки звільнення від відбування покарання з випробуванням не зможе досягти мети покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі, визначивши його остаточний розмір за сукупністю кримінальних правопорушень та вироків на підставі ст.ст. 70, 71 КК України.
Правові підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`якого покарання, зокрема шляхом застосування норм ст. 69, 69-1, 75, 76 КК України, відсутні.
Оскільки обвинуваченому обирається покарання у виді позбавлення волі, підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає і вважає за необхідне до набрання вироком законної сили, з урахуванням доводів викладених стороною обвинувачення у поданому клопотанні, залишити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185, ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
- за ч.5 ст.407 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років;
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити  ОСОБА_5 покарання у вигляді 6 (шісти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Радомишльського районного суду від  29.01.2024 остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 6 (шісти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Продовжити застосування щодо  ОСОБА_5  запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 29.08.2026, включно.
Строк відбуття покарання засудженому  ОСОБА_5 , рахувати з часу обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою – з 27 березня 2026 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати  ОСОБА_5  у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а саме, з 27 березня 2026 року до дня набрання цим вироком законної сили.
Речові докази:
- Тактична камуфльована (піщаний камуфляж) сумка ОСОБА_7 – повернути власнику (потерпілому) ОСОБА_7 
- DVD-R оптичні диски ( 2-шт) (відеозаписи з магазину Сільпо та Траш), що зберігаються в матеріалах кримінального провадження – залишити для зберігання в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя       ОСОБА_9