ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1775/26 Справа № 175/4438/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бойко О.М. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 червня 2026 року Кривий Ріг 

10.06.2026р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції при секретарі судового засідання Шевченко В.В., судового розпорядника Рудя С.П., апеляційну скаргу захисника Стовбуна О.А. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2026р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , військовослужбовця 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік
за участю захисника (в режимі ВКЗ)   ОСОБА_2 

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Стовбуном О.А., який в апеляційній скарзі:
- вказує, що оскаржувана постанова є незаконною та такою що підлягає скасуванню через порушення норм матеріального та процесуального права, судом не було належним чином враховано, що ОСОБА_2 є діючим військовослужбовцем, та огляд на стан сп`яніння мав бути проведений в порядку ст. 266-1 КУпАП;
- вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не є доказом у справі;
- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 повідомлений належним чином до судового засілася не прибув, перешкоди для розгляду апеляційної скарги ха його відсутності відповідно до вимог ст. 268 КУпАП відсутні. 
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді доповідача, захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу та прохав її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції ОСОБА_1 було визнано винуватим у тому, що він 30.01.2026 року о 21 год. 26 хв. в Донецькій області, м. Краматорську, на б-р. Машинобудівників, біля буд.32, керуючи авто «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1 , мав ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест». Результат перевірки – 0,53 проміле, тест № 222, тобто, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Проводилась відеофіксація.

Суд першої інстанції вважав, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена  протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 090513 від 30.01.2026р. та іншими матеріалами у їх сукупності.
Суд першої інстанції відхилив захисника щодо невідповідності проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння в порядку ст. 266 КУпАП, та зазначив що ОСОБА_1 керував автомобілем по м. Краматорську та був зупинений співробітниками патрульної поліції, до повноважень яких відноситься контроль за безпекою дорожнього руху. 

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а наведені в оскаржуваній постанові мотиви, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та, зокрема, відеозапис встановив, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 є беззаперечно підтвердженим, водій ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції висловив згоду на вимогу проходження огляду на стан сп`яніння, та шляхом продуття газоаналізатора на місці зупинки транспортного засобу було встановлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , який склав 0,53‰, із результатом газоаналізатору  ОСОБА_1 був згоден. 

Доводи апеляційної скарги захисника, що оскаржувана постанова є незаконною та такою що підлягає скасуванню через порушення норм матеріального та процесуального права, судом не було належним чином враховано, що ОСОБА_2 є діючим військовослужбовцем, та огляд на стан сп`яніння мав бути проведений в порядку ст. 266-1 КУпАП, не мають під собою підґрунтя з урахуванням наступного.
Стаття 266 КУпАП регламентує відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Стаття 266-1 регламентує огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Таким чином вказані статті КУпАП розмежовують порядок огляду осіб на стан сп`яніння за суб`єктом правопорушення та об`єктивною стороною.
У порядку ст. 266 КУпАП оглядаються водії транспортних засобів при керуванні ними транспортними засобами з ознаками сп`яніння.
У порядку ст. 266-1 КУпАП оглядаються водії, які керують транспортними засобами з ознаками сп`яніння, та при цьому вказані водії є військовозобов`язаними, резервістами під час проходження зборів, а також військовослужбовцями ЗСУ.
Військовослужбовці, при виконанні своїх службових обов`язків, крім іншого, є суб`єктами адміністративного правопорушення за ст. 172-20 КУпАП у разі виявлення у них ознак чи стану сп`яніння, та у вказаному випадку слід розмежовувати поняття суб`єкта правопорушення, а саме першочергово - особа, яка керує транспортним засобом спочатку визначається як водій (загальний суб`єкт), а при умові виконання ним ще й службових обов`язків, пов`язаних із проходженням служби в ЗСУ (керуючи транспортним засобом) – як військовослужбовець (спеціальний суб`єкт).
У другому випадку, на думку суду апеляційної інстанції, є доцільним вирішення питання про притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП, та саме у цьому випадку, при огляді військовослужбовця на стан сп`яніння діють норми ст. 266-1 КУпАП.
При цьому суд апеляційної інстанції вважає, що за наявності існування ознак двох складів адміністративних правопорушень, як за ст. 130 КУпАП, так і за ст. 172-20 КУпАП, такі дії слід фіксувати при спільних діях працівників поліції та служби ВСП для складення протоколів про адміністративні правопорушення за відповідними статтями.

Доводи апеляційної скарги захисника, що протокол про адміністративне правопорушення не є доказом у справі, є також неспроможними, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Обов`язок зі збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. 
Велика Палати Верховного Суду також вже досліджувала питання порядку оскарження дій працівників поліції у разі складання протоколу про адміністративне правопорушення та у постанові від 19.06.2019р. у справі № 638/3490/18 сформулювала такі висновки.
Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та відповідно до статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином доводи апеляційної скарги про скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними та не підлягають задоволенню. 

Керуючись ст. 294 КУпАП,
п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Стовбуна Олександра Анатолійовича в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2026р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без задоволення. 

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2026р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя