ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/22937/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 в адміністративній справі №160/22937/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_1 , заборгованості з пенсійних виплат в розмірі 132 120,92 грн, яка утворилась на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/14066/21 та заборгованість в розмірі 28 000 грн, яка утворилась на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/7122/24.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 , заборгованість з пенсійних виплат в розмірі 160 120,92 грн (сто шістдесят тисяч сто двадцять гривень 92 копійки).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання чинності рішення суду.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на виконання рішень Донецького окружного адміністративного суду у справах № 200/14066/21, № 200/7122/24, був проведений перерахунок пенсії. Однак, залишок боргу по виплаті пенсії за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року по справі № 200/14066/21 складає 132 120,92 грн, а нарахована доплата за період з 01.04.2024 року по 31.05.2025 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08.11.2024 в розмірі 28000 грн позивачу не виплачено. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування своїх вимог, апелянт вказував, що позивач, звернулась до суду з позовом до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо визнання дій протиправними в частині застосування до неї норм Постанови КМУ № 1165, як до внутрішньо переміщеної особи при виплаті заборгованості, однак Дніпропетровським окружним адміністративним судом при прийнятті рішення не було надано оцінку по суті спору. 
Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року по справі № 200/14066/21 Відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та нарахована заборгованість у розмірі 143 161,96 грн, яка часткова була виплачена, а саме: у липні 2023 року в сумі – 557,32 грн; у вересні 2023 року в сумі – 2093,00 грн; у жовтні 2023 року в сумі – 1303,00 грн; у листопаді 2023 року в сумі – 4,10 грн; у грудні 2023 року в сумі – 0,62 грн; у жовтні 2024 року в сумі – 2361,00 грн; у листопаді 2024 року в сумі – 2361,00 грн; у грудні 2024 року в сумі – 2361,00 грн.
Залишок боргу за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року по справі № 200/14066/21 складає 132 120,92 грн.
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.11.2024 по справі № 200/7122/24 Відповідачем встановлено щомісячну доплату в розмірі 2000,00 грн передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та нараховано доплату за період з 01.04.2024 року по 31.05.2025 року в розмірі 28000 (двадцять вісім тисяч гривень).
Залишок боргу за рішеннями Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/14066/21 та по справі № 200/7122/24 складає 160 120,92 грн (сто шістдесят тисяч сто двадцять гривень 92 копійки (з розрахунку 132 120,92 грн. + 28000 грн).
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.07.2025 року позивачку було повідомлено, що належні пенсійні кошти, нараховані за рішеннями суду від 30.11.2021 року у справі № 200/14066/21 та від 08.11.2024 у справі № 200/7122/24, будуть виплачені після виділення додаткових бюджетних призначень Пенсійному фонду України для виплати сум, нарахованих за рішеннями суду, в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили відповідно до Порядку 1165.
Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення нарахованих на виконання судових рішень Донецького окружного адміністративного суду, але не виплачених сум пенсії. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
У силу вимог статті 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Згідно частини другої статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Положеннями статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.
Приписами частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України).
Отже, процесуальним законом встановлено спеціальний порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 звернув увагу, що зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року по справі № 200/14066/21 Відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та нарахована заборгованість у розмірі 143 161,96 грн, яка часткова була виплачена, а саме: у липні 2023 року в сумі – 557,32 грн; у вересні 2023 року в сумі – 2093,00 грн; у жовтні 2023 року в сумі – 1303,00 грн; у листопаді 2023 року в сумі – 4,10 грн; у грудні 2023 року в сумі – 0,62 грн; у жовтні 2024 року в сумі – 2361,00 грн; у листопаді 2024 року в сумі – 2361,00 грн; у грудні 2024 року в сумі – 2361,00 грн.
Залишок боргу за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року по справі № 200/14066/21 складає 132 120,92 грн.
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.11.2024 по справі № 200/7122/24 Відповідачем встановлено щомісячну доплату в розмірі 2000,00 грн передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та нараховано доплату за період з 01.04.2024 року по 31.05.2025 року в розмірі 28000 (двадцять вісім тисяч гривень).
Залишок боргу за рішеннями Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/14066/21 та по справі № 200/7122/24 складає 160 120,92 грн (сто шістдесят тисяч сто двадцять гривень 92 копійки (з розрахунку 132 120,92 грн. + 28000 грн).
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.07.2025 року позивачку було повідомлено, що належні пенсійні кошти, нараховані за рішеннями суду від 30.11.2021 року у справі № 200/14066/21 та від 08.11.2024 у справі № 200/7122/24, будуть виплачені після виділення додаткових бюджетних призначень Пенсійному фонду України для виплати сум, нарахованих за рішеннями суду, в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили відповідно до Порядку 1165.
Позивач зазначає, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не виконує належним чином судові рішення у справах № 200/14066/21 та № 200/7122/24, тому належним способом захисту вважає визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті нарахованої пенсії та стягненні відповідної заборгованості по виплаті пенсії, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.
Водночас, колегія суддів вважає, що у цій справі ОСОБА_1 обрала спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при виконанні судового рішення, яке набрало законної сили.
Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 в позовній заяві не оскаржує суму, яка підлягає до виплати йому за результатом перерахунку пенсії відповідачем на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.11.2024 по справі № 200/7122/2 та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року по справі № 200/14066/21.
Колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №280/5373/24.
Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.
На думку колегії суддів, винесення судового рішення, яке передбачає оцінку іншого судового рішення, яке набрало законної сили, прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №355/1648/15-а, від 12 травня 2020 року у справі №815/2252/16, від 16 грудня 2021 року у справі №170/167/17, від 31 січня 2022 року у справі №400/822/20, від 20 квітня 2022 року у справі №233/3744/17, від 11 травня 2022 року у справі №345/4045/16-а.
Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення по справі №280/5373/24 порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він вправі звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.
Враховуючи вище викладене, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Тобто, якщо позивач вважав, що протиправні рішення, дії чи бездіяльність відповідач вчинив при виконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.11.2024 по справі № 200/7122/2 та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року по справі № 200/14066/21, то він може звернутись до суду в порядку статті 383 КАС Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі №522/10140/17 та від 21 листопада 2019 року у справі №802/1933/18-а.
У даному випадку новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але вже на стадії виконання судового рішення, а саме: щодо виплати нарахованої суми пенсії, яка здійснена після перерахунку.
При цьому, Верховний Суд неоднаразово зазначав, що поняття спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
Вирішуючи можливість розгляду спору щодо неналежного виконання судового рішення Верховний Суд у постанові 17.04.2019 (справа № 355/1648/15-а) дійшов наступних висновків:
«……зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Такі фактичні обставини вказують на те, що публічно-правовий спір між позивачем та відповідачем вирішено рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08.11.2024 по справі № 200/7122/2 та рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року по справі № 200/14066/21, а спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиконанням відповідачем зазначеного рішення у повному обсязі.
Таким чином, вимоги позивача не підлягають розгляду в межах окремої справи за правилами адміністративного судочинства, а можуть бути вирішені на підставі відповідної заяви, поданої в порядку статті 267 КАС України (в редакції до 15.12.2017) або ст. 383 КАС України (в діючій редакції)».
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд під час вирішення справ № 815/2252/16 (постанова від 12.05.2020), № 170/167/17 (постанова від 16.12.2021), № 400/822/20 (постанова від 31.01.2022), № 233/3744/17 (постанова від 20.04.2022), № 345/4045/16-а (постанова від 11.05.2022).
Такі висновки щодо застосування норм процесуального права підлягають застосуванню і до спірних правовідносин.
У справі, яка розглядається, судами встановлено, що спір щодо виплати позивачу належних йому сум пенсії вирішено, інший публічно-правовий спір щодо належних позивачу сум пенсій між сторонами відсутній, а заявлені у цій справі вимоги позивача стосуються виконання судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За таких обставин, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29 квітня 2025 року у справі №520/23251/24.
Із врахуванням вищевикладених обставин, та відповідно до ст. ст. 315, 317 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 в адміністративній справі №160/22937/25 - скасувати.
Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко 

суддя І.В. Юрко