Справа № 595/392/26
Провадження № 2-а/595/56/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2026 
м. Бучач
Бучацький районний суд Тернопільської області
В складі 
головуючого судді Содомори Р.О.,
при секретарі Присташ П.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення №1051 від 16 березня 2026 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 17000 грн.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16 березня 2026 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову № 1051, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17000 гривень. У постанові зазначено, що 09 березня 2026 року о 09 год 00 хв ОСОБА_1 прибув у супроводі працівників поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час звірки персональних даних було встановлено, що ОСОБА_1 05.11.1996 року, будучи визнаним обмежено придатним у військовий час не пройшов повторно військово-лікарську комісію з метою визначення придатності до військовоїслужби. Є порушником військового обліку з 04.01.2026 року та користується правом на відстрочку до 03.05.2026 року. Встановлено, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 09.03.2026 року пройшов військово-медичну комісію, що підтверджується довідкою №2026-0309-1434-3286-7 від 09.03.2026 року, якою його визнано придатним до військової служби. Однак, зважаючи на те, що громадянин ОСОБА_1 не пройшов повторно військово-лікарську комісію з метою визначення ступеня придатності до військової служби в установлений законом строк, таким чином скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210 КУпАП. Зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною і необґрунтованою, винесеною із порушенням норм чинного законодавства і порядку накладення адміністративних стягнень, та такою, що підлягає до скасування, так як викладені у ній обставини не відповідають дійсності, оскільки позивач жодних правил військового обліку не порушував. Разом з тим позивач користується відстрочкою від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Незважаючи на це, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено доказів вини позивача. Водночас, оскаржувана постанова теж не містить посилання на будь-які докази. Зазначає, що позивач не був жодним чином повідомлений про те, що розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП відбудеться 16 березня 2026 року. Таким чином, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, що є предметом оскарження.
03 квітня 2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Зазначає, що позивач (станом на момент вчинення адміністративного правопорушення) є військовозобов`язаним, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив медичний огляд 05.11.1996, що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, за результатами якого винесено постанову ВЛК про непридатність до військової служби в мирний час та обмежену придатність до військової служби у воєнний час, не мав статусу особи з інвалідністю, користується відстрочкою від призову на військову службу. Відповідно до норм законодавства, позивачем вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме: не пройдено повторний медичний огляд військовозобов`язаним, що був визнаний обмежено придатним до військової служби у воєнний час та не виконано обов`язок проходження повторного медичного огляду до 05.06.2025. Направлення позивача для проходження медичного огляду до ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 , завершення медичного огляду 09.03.2026, що підтверджується довідкою ВЛК №2026-0309-1434-3286-7, не має стосунку до вчинення адміністративного правопорушення 05.06.2025, оскільки відбулося пізніше, ніж вчинення правопорушення. Проходження ВЛК 09.03.2026 не змінює факту наявності обов`язку проходження повторного медичного огляду військовозобов`язаними, визнаними обмежено придатними до військової служби у воєнний час до 05.06.2025. Виходячи з викладеного та обставин справи, зазначає, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення винесена з дотриманням норм закону та не підлягає скасуванню. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
21 квітня 2026 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, згідно яких позивач вважає доводи, викладені у відзиві необґрунтованими, а відтак такими, що не визнаються стороною позивача. Зазначає, що відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Зауважує, що на момент проходження позивачем ВЛК 05.11.1996 порядок проведення військово-лікарської експертизи регулювався Положенням про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України №2 від 04.01.1994. Відповідно до підпункту в) пункту 96 вказаного Положення застосовувався висновок «непридатний до військової служби у мирний час, обмежено здатний до військової служби у воєнний час». Термін «обмежено придатний до військової служби» з`явився значно пізніше – після затвердження Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України №402 від 14.08.2008. Вважає, що це свідчить про те, що відповідач фактично або некоректно відобразив інформацію з реєстру, або використовує дані, які не відповідають первинним документам ВЛК. При цьому відповідачем не надано жодного первинного документа, який підтверджує результати проходження позивачем військово-лікарської комісії у 1996 році, зокрема: постанови ВЛК, довідки, протоколу чи будь-яких інших документів. На підставі наведеного просить позов задовольнити повністю.
28 квітня 2026 року представником відповідача на виконання ухвали про витребування доказів від 21.04.2026, надано облікову картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 .
05 травня 2026 представником позивача подано додаткові пояснення у справі, у яких зазначає, що відповідач не надав витребувану постанову ВЛК від 05.11.1996, а фактично підмінив витребуваний документ обліковою карткою. Надана копія облікової картки є вторинним документом та не містить повного тексту постанови ВЛК та не дозволяє встановити обставини проведення медичного огляду та підстави прийняття рішення. Окрім того, відомості, внесені в облікову картку викликають обґрунтовані сумніви, оскільки зазначення в обліковій картці формулювання «непридатний» не відповідає формулюванню за графою І статті 34 «а» Розкладу хвороб Наказу №2 від 04.01.1994 Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, який діяв на час проходження позивачем військово-лікарської комісії. За графою І статті 34 «А» ступінь придатності до військової служби призовників визначався як «непридатні до військової служби у мирний час, обмежено здатні у воєнний час».
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, згідно поданих додаткових пояснень просить суд розглядати справу без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату та час судового засідання, згідно поданого відзиву просить справу розглядати без участі представника відповідача.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Статтею 235 КУпАП передбачено, що Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Частиною 3 статті 210 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку вчинене в особливий період та тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Судом встановлено, що 16 березня 2026 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 на ОСОБА_1 винесено постанову №1051 від 16.03.2026 про адміністративне правопорушення, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Даною постановою встановлено, що 09 березня 2026 року приблизно о 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 був доставлений працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою АДРЕСА_1 . Під час звірки персональних даних було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також встановлено, що ОСОБА_1 05.11.1996 року будучи визнаним обмежено придатним у військовий час не пройшов повторно військово-лікарську комісію з метою визначення придатності до військової служби. Є порушником військового обліку з 04.01.2026 та користується правом на відстрочку до 03.05.2026. Встановлено, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 09.03.2026 пройшов військово-лікарську комісію, що підтверджується довідкою №2026-0309-1434-3286-7 від 09.03.2026, якою його визнано придатним до військової служби. Однак, зважаючи на те, що громадянин ОСОБА_1 не пройшов повторно військово-лікарську комісію з метою визначення ступеня придатності до військової служби в установлений законом строк, таким чином скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.
Суд встановив, що постанова в справі про адміністративне правопорушення прийнята на підставі протоколу № 99 про адміністративне правопорушення від 09.03.2026, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був присутній під час складення протоколу.
Позивач є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ОСОБА_4 ), що вбачається із витягу з «Резерв+», має відстрочку від мобілізації на підставі п.3 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до завершення мобілізації, згідно постанови ВЛК – придатний, дата ВЛК – 09.03.2026, дата уточнення даних 09.03.2026.
За даними інформації ІНФОРМАЦІЯ_3 про результати проходження ВЛК, ОСОБА_1 рішенням ВЛК від 05.11.1996 визнаний до військової служби непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час; рішенням ВЛК від 09.03.2026 ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби, нормативно-правовий акт на підставі якого винесено постанову - наказ МО України Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, № 402 від 14.08.2008, зареєстрований в МЮУ 17.11.2008 за №1109/15800.
Відповідно до даних облікової картки ОСОБА_1 №956647 вказано відомості про медичний огляд, де зазначено, що 05 листопада 1996 року комісією за результатами огляду ОСОБА_1 встановлено діагноз за гр. І ст. 34-а розкладу хвороб Наказ №2 04 січня 1994 року.
Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2105-IX від 03.03.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань на території України оголошено та проводиться загальна мобілізація, яка неодноразово продовжувалась, та діє по теперішній час.
Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року за №2232-XII зі змінами (надалі - Закон №2232-XII).
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі по тексту Закон № 3543-XII).
Згідно ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Положеннями абз.4 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: - допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; - призовники - особи, які взяті на військовий облік; - військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; - військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; - резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно з п.2,4 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів, Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:
- прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;
- проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.
Отже, положеннями вищевказаних нормативно-правових актів встановлено обов`язок військовозобов`язаних громадян України проходити медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він не пройшов повторно ВЛК з метою визначення придатності до військової служби, будучи визнаним 05.11.1996 обмежено придатним у військовий час.
Із доданої на виконання ухвали суду копії облікової картки до військового квитка ОСОБА_1 номер НОМЕР_1 , вбачається що за результатами огляду 05.11.1996 ОСОБА_5 встановлено діагноз за гр. І ст. 34 «а» розкладу хвороб Наказ МО СССР 04 січня 1994 року №2. За даними витягу про результати проходження ВЛК ОСОБА_1 , зазначена реєстраційна дата рішення ВЛК 05.11.1996, до військової служби ОСОБА_1 визнаний непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.
Відповідно до наказу Міністра оборони України від 04.01.1994 №2 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України», яким регулювався порядок проходження ВЛК у 1996 році, пунктом 96 встановлено, що лікар виносить одну із таких постанов про придатність (тимчасову або повну непридатність) до строкової служби:
а) "придатний до військової служби. Ступінь обмеження 1 (2, 3, 4, 5)";
б) "тимчасово непридатний до військової служби. Ступінь обмеження 6"*; 
* Громадянам, які мають ступінь обмеження 6, при постановленні на військовий облік призначається лікування (медичний нагляд). Призовникам, які мають ступінь обмеження 6, надається відстрочка від призову на строкову військову службу.
в) "непридатний до військової служби у мирний час, обмежено здатний у воєнний час. Ступінь обмеження 7"**;
** На воєнний час особам, які мають ступінь обмеження 7, встановлюється ступінь обмеження 5; постанова виноситься у редакції - "Обмежено придатний до військової служби". 
г) "непридатний до військової служби із зняттям з військового обліку. Ступінь обмеження 8".
Як вбачається із редакції наказу Міністра оборони України від 04.01.1944 №2 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України», чинної на момент медичного огляду ОСОБА_1 , за даними розкладу хвороб та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби за графою І статтею 34 "а" ступінь придатності військовозобов`язаних визначався як «непридатні до військової служби у мирний час та обмежено здатні у воєнний час».
4 травня 2024 року набрав чинності Закон України від 21.03.2024 №3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Цим документом з положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу виключено такі визначення як «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».
Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3621-IX було встановлено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом (тобто до 04.02.2025) підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
Згідно із Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №4235-ІХ від 12.02.2025 (далі за текстом Закон №4235-ІХ) були внесені зміни до Закону №3621-IX та п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено в новій редакції: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду». Закон України №4235-ІХ набрав чинності 15.02.2025.
Аналіз п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3621-IX (Закону №4235-IXвід 12.02.2025 р.) дозволяє дійти таких висновків.
По-перше, громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, тобто до 04.05.2024, зобов`язані були до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
По-друге, законодавцем визначено два альтернативних шляхи виконання громадянином зазначеного обов`язку: 1) самостійне звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду; 2) самостійне звернення через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
У відповідність до зазначеного Закону України був приведений наказ Міністерства оборони України від 14.08.2008 р. №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», яким визначається процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями.
Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2025 року № 519 внесені зміни до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 зі змінами, зокрема абзац другий пункту 69 викладено в такій редакції: «Особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію».
Системний аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що обов`язок з проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби покладається на громадян України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності вказаним вище Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю).
Вказані громадяни зобов`язані з 04 травня 2024 року до 05 червня 2025 року самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Долученою відповідачем до матеріалів справи копією облікової карточки до військового квитка ОСОБА_1 , який на підставі графи І статті 34 «а» наказу Міністра оборони України №2 від 04.01.1994 року, підтверджується, що ОСОБА_1 визнаний непридатний до військової служби у мирний час, обмежено здатним у воєнний час, тобто у період з 04 травня 2024 року до 05 червня 2025 року мав статус обмежено придатного до військової служби.
Доказів того, що позивач самостійно звертався до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду в період з 04 травня 2024 року до 05 червня 2025 року і пройшов медичний огляд до 05 червня 2025 року, суду не надано.
Суд враховує те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за порушення вимог пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3621-IХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», вчинене в особливий період, а не з інших підстав.
Водночас, Законом № 3621-IX чітко визначено граничну дату, до якої суб`єкти закону зобов`язані були самостійно пройти повторний медичний огляд - до 05.06.2025, включно.
З наведеного випливає, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності Законом № 3621-IX (окрім осіб з інвалідністю), які до 05.06.2025, включно, самостійно не пройшли повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, 06.06.2025 вчинили адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210 КУпАП. Приписи частини 3 ст.210 КУпАП передбачають адміністративне правопорушення у формі порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, та адміністративне стягнення за таке правопорушення - накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, у період з 04 травня 2024 року до 05 червня 2025 року у позивача, якого було визнано непридатним у мирний час, обмежено придатним у воєнний час, був обов`язок повторно самостійно пройти медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Проходження позивачем 09.03.2026 військово-лікарської комісії не спростовує вчинене правопорушення.
Відтак, позивач не надав належних та допустимих доказів щодо поважності причини непроходження медичного огляду в період з 04 травня 2024 року до 05 червня 2025 року, що є свідченням наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Беручи до уваги наведене, з урахуванням встановлених у справі обставин та вищезазначених норм законодавства, суд вважає що постанова т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 № 1051 від 16 березня 2026 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно за ч. 3 ст. 210 КУпАП є правомірною та не підлягає скасуванню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.8,9,10,20,47,77,90,132,134,139,210,211,241-246 КАС України, ст.ст.210,280,283,284 КУпАП, ст.19 Конституції України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у десяти денний строк з дня проголошення рішення суду. 
Суддя:	  	Р.  О.  Содомора