Справа № 545/276/26 
Провадження № 2/545/953/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" травня 2026 р.  м. Полтава
Полтавський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді Зуб Т.О.,
при секретарі Пінчук З.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сельфі кредит» та відповідачем був укладений договір споживчого кредиту № 1335602, згідно умов якого відповідач отримала кредит в сумі 7000,00 грн. шляхом зарахування на картку № НОМЕР_1 , строком на 350 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом. 18.12.2024 року ТОВ «Селфі кредит» передало право вимоги за договором №1335602 від 28.02.2024 року Товариству з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», у порядку передачі прав вимоги за існуючим на дату передачі Договором факторингу №18.12.24 від 18.12.2024року.
Відповідач порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість за кредитним договором № 1335602 в сумі 31500,00 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою бору в розмірі 7000,00 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 24500,00 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «УМ Факторинг». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 2662,40 грн. судового збору.
Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 29.01.2026 року відкрито провадження по даній цивільній справі.
У судове засідання представник позивача не з`явився, прохав розглядати дану справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачем до суду не подано.
За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28.02.2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_2 було укладено договір споживчого кредиту № 1335602 (а.с.25-28).
Відповідно до умов вказаного договору сума кредиту становить 7000 грн., що надається на строк 350 днів із стандартною процентною ставкою 2,5 % від суми кредиту за кожен день протягом терміну дії договору.
Відповідно до умов договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті.
Згідно договору кредит вважається наданим в день перерахування суми кредиту на користь клієнта.
Відповідно до Договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов договору.
Договір про надання споживчого кредиту № 1335602від 28.02.2024 року та Паспорт споживчого кредиту до нього підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису, що свідчить про ознайомлення відповідача з умовами договору (а.с.23-24,25-28).
Листом ТОВ "Пейтек" №20250708-166 від 08.07.2025 року повідомлено, що відповідно договору №03052022-1 від 03.05.2022 року, 28.02.2024 року о 10:33:15 год. успішно перераховано кредитні кошти на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 на суму 7000,00 грн. (а.с.22).
18.12.2024 року між ТОВ "Селфі кредит" та ТОВ "УМ Факторинг" укладено договір факторингу №18.12.24, згідно якого ТОВ "Селфі кредит" передали ТОВ "УМ Факторинг" за плату належні права вимоги, в тому числі за кредитним договором №1335602 від 28.02.2024 року (а.с.16-21).
Згідно виписки, що надана АТ «Ощадбанк» на виконання ухвали суду, по картковому рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), останній було зараховано 29.02.2022 року переказ на картку в сумі 7000,00 грн. (а.с. 98). 
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов договору, утворилася заборгованість на загальну суму 31500,00 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом 7000,00 грн., та за відсотками 24500,00 грн. (7000,00 грн. *1% * 350 днів).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ- документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19.
Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит. У порушення умов договору позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, що становить 31500,00 грн. 
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «УМ Факторинг» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 31500,00 грн.
Суд вважає, що у зв`язку з задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати понесені позивачем, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 2622,40 грн., підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-283, 352 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (місцезнаходження: 04060, м. Київ, вул. Ризька, буд.73-Г, офіс 7/1, код ЄДРПОУ 40274286) заборгованість за договором споживчого кредиту № 1335602 від 28.02.2024 року у розмірі 31500,00 грн. (тридцять одна тисяча п`ятсот).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» судові витрати в розмірі 2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн. 40 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії;
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:	  	Т. О.  Зуб